160 
govora upotrebljava Dussaud mikrofon sa zrnjem ugljena, koji 
ima više membrana zatvorenih u ormaru za resonanciju, pa ih je tako 
raspoređao, da titraji zvuka djeluju na obje strane svake mem 
brane. Za primanje govora upotrebljava telefon osobite konstrukcije. 
Polu magneta, koji je u telefonu, daje više ploha (,facettirani 
telefon“), a svaka je ploha nasusret svojoj posebnoj membrani. Od 
svake strane svake membrane idu kaučukove cijevi u zajedničko slušalo. 
Tom je konstrukcijom s jedne strane Dussaud postigao tako jake gla- 
sove, da se i nagluh čovjek može služiti telefonom, a s druge strane 
mogu da djeluju dosta jako na voštan valjak fonografa. U tu se svrhu 
s fonografa samo skine lijevak, a na njegovo se mjesto namjesti D u s- 
saudov facettirani telefon. Ako se u mjestu B govori u mikrofon, 
utiskivaju se riječi na mjestu A u fonograf dosta duboko, da ih on može 
glasno reproducirati. Kad je naime primanje govora u fonograf dovršeno, 
skine se s njega telefon a na njegovo se mjesto opet namjesti lijevak za 
zvuk ili cijevi za slušanje, kako je to obično kod fonografa. Rhumer 
(Phys. Zeitschr. 1909. br. 49.) veli o Dessaudovim aparatima, da su se 
s njima telefonski razgovori i vijesti mogle na velik broj kilometara daleko 
fonografski zabilježiti, pa kad ga je u Genfu pokazivao, moglo je preko 
1000 ljudi od tih aparata ubilježene i reproducirane riječi i teatrofonska 
prenošenja jasno razumjeti. Dussaud je svomu aparatu dao ime „te- 
lephoninseripteur“ 
U isto je gotovo doba mladi danski inžinjir Field stobom Poulsen 
riješio isti problem na sasma drugi način, koji je i s teoretičke strane 
veoma zanimljiv, gotovo čudnovat. Glavni su dijelovi njegovoga aparata 
1. galvanska baterija; u njezin su tečaj uklopljeni: 2. elektro- 
magnet; 3. mikrofon, u koji se govori i 4. telefon, na koji se 
sluša. O elektromagnetu treba spomenuti, da su polovi nasusret i veoma 
blizu. Među tima se polovima može provlačiti upravna čelična žica 
debela !/,mm s brzinom od 25m u sekundi. Ako u cijelom namještaju 
teče konstantna struja, pa se žica provlači između polova, magne- 
tizirat će se žica uzduž cijele svoje dužine jednako od elektromagneta. 
Ako se pak za vrijeme provlačenja žice govori u mikrofon, teče u ci- 
jelom namještaju struja, koja undulira, valovita struja, t. j. struja, 
koja mijenja svoju jakost prema broju valova zvuka u svakoj sekundi. 
Na čeličnu žicu, koja se provlači između polova to djeluje tako, da se 
uzduž nje izmjenjuju mjesta jačega i slabijega magnetiziranja; no to se 
različno magnetiziranje sasma podudara i s brojem i s jakošću valova 
zvuka u svakoj sekundi. Može se dakle reći, da je žica zapisala jedan 
uz drugi titraje zvuka, koji su dolazili jedan iza drugoga, baš kako to 
čini i voštani valjak na fonografu. 
Kada treba govor reproducirati, sastavi se telefon s krajevima 
žice omotane oko elektromagneta (mikrofon se isključi) i žica se opet 
istim smjeromiistom brzinom, koju je imala kod primanja 
govora, provlači između polova elektromagneta. Različne jakosti magne- 
tizma u žici mijenjaju nešto jakost magnetizma u elektromagnetu, a te 
promjene induciraju u omotanoj žici galvanske struje, koje teku oko te- 
