163 
takoder svojstvo, da mogu vezati haptofornu skupinu toksina. Ako dakle 
u krv, punu ovakih slobodnih postranih lanaca, sada uđu nove množine 
toksina, vezat će se toksin o nje još prije, nego što dođe do stanica, a 
tim se zaprječuje njegovo štetonosno djelovanje u stanici. 
Antitoksininisudakle drugo, nego haptoforni po- 
stranilanci, koji slobodni cirkuliraju u krvi. — Iste sku- 
pine atoma, koje su, vezane na jezgru molekula, uzrok djelovanju 
toksina na jezgru, brane stanicu od toksina, kad su slobodne (željezo 
i strijelnica!). Životinja je imunizirana, kad je u krvi mnogo tih anti- 
toksina, pa ako se serum takih životinja uštrca u krv drugih životinja, 
može da ih brani od otrova, pače gdjekada i izliječi, ako je bolest već 
počela. Iz hipoteze izlazi dalje, da se serum-terapija ne mora svagda 
svrSiti izliječenjem : antitoksin naime nema svojstva, da bi mogao uni- 
štiti teške ozlede, što ih je izvela toksoforna skupina toksina na jezgri 
protoplasminog molekula. (Tetanus!) 
Jedna je od najnerazumljivijih činjenica u serum-terapiji, da 
serum neprihvatljivih životinja apsolutno ništa ne djeluje na toksine. Po 
Ehrlichovoj hipotezi baš mora da bude tako: gdje toksin u stanici ne 
nađe kemički srodnih postranih lanaca, tamo nema ni razloga tvorenju 
antitoksina. Iskustvo zaista potvrđuje, da u krvi refrakternih životinja 
nema ništa antitoksina. 
C. Tumačenje antibakterijelne imunitete. Ona se 
postizava, ako se u tijelo ucjepljuju živa ili mrtva tjelesa bacila. Ako se 
sada u preparirano tijelo uvode najvirulentnije klice, one veoma brzo 
uginu, nestane ih, dok se u kontrolnoj životinji rapidno umnažaju te ju 
nakon kratkoga vremena ubiju. No ova imuniteta brani imuniziranu ži- 
votinju samo od invazije bacilskih tjelesa. Ako joj se ucijepi ras- 
topljen otrov bakterija, pogine isto tako brzo kao i kontrolna životinja. 
Izlazi dakle, da je bakterijelna imuniteta sasvim različna od 
antitoksične. Bakterijelna imuniteta postaje veoma zamršena poradi 
toga, što u borbi protiv mikroba zapada velik zadatak bijela krvna tje- 
lešca, koja bakterije u se primaju i rastope. 
Osnovne pojave za tumačenje jesu: 1. Pfeiferov 
fenomen: Životinja je imunizirana protiv vibriona kolere. Iz nje se iz- 
vadi nešto seruma i na nj posiju vibrioni kolere; uspijevaju izvrsno! 
dakle serum ne ubija bacile. Ako se pak ti vibrioni uvedu u trbušnu 
šupljinu imune životinje, poginu tamo veoma brzo. To se isto može po- 
stići i drugim načinom: ako se neaktivnom serumu doda nešto svježega 
seruma iz krvi iste životinje, ili pak svježega seruma koje druge ne- 
imune životinje iste vrste ili čak neimune životinje druge vrste. — 2. Po- 
kusi Bordeta i Ehrlicha s krvnim tjelešcima. Ako se ovnu uštrca 
kozje krvi u optoku, dobije serum ovnove krvi svojstvo, da može razo 
riti krvna tjelešca kozja. Ovan je u neku ruku imuniziran protiv kozje 
krvi. No serum ovna veoma brzo gubi to svojstvo; ako se ugrije do 
55°, već ga nema; dodaš li tomu serumu nešto svježega seruma od 
ovna, opet ima to svojstvo! 
* 
