169 
se uzme za trajanje godine Julijeva godina od 365°25", kasnije ispravljena 
Gregorijem : 
1580 “ “820 i 
IGRE BORU <a) ven 1 Pm em seo ae 800. 190! zi 
9654 X 1901 + 895% (— 7) — 105 + 770 (= ©, — 311700, 1800, 1900] ) 
= 694327 dana. 
Prvi član ove sume ne treba razjašnjenja. Drugi sumand 395%, do- 
1580 
4 
mand —10! dolazi otuda, što je g. 1582. ispušteno 10 dana, a posljednji 
sumand potječe od prestupnih godina nakon godine 1582. Bilo ih je 320, 
dakle sa = 80°, no godine 1700.. 1800. i 1900. nisu bile prestupne, ostaje 
dakle u svemu samo 77 dana. 
Budući da je u milijardi minuta po gornjem računu 694444 cijelih 
dana, a do 1. siječnja 1902. prošlo je 694327 dana, izlazi 69444 1—694327 — 117 
dana t. j. na 117. dan g. 1902 navršuje se prva milijarda minuta. No 
razlomak 044444 dana, daje još 10" 40”, Prema tomu se je dne 28. travnja 
1902. u 10% 40m do podne navršila prva milijarda minuta. Račun je iz- 
veden za uru Pariskoga meridijana. 
lazi otuda, da je do g. 1582. bilo prestupnih godina = 3954; treći su 
Dr. 0. Kučera. 
Promjene na površini Mjeseca. — U ,Viencu* od g. 1887. u ras- 
pravi „Na Mjesecu“ opro sam se na osnovi dotadanjih istraživanja opće 
nomu mišljenju, da je naš noćni pratilac posvema mrtav. Više će o tom naći 
čitatelji u mom djelu ,,Naše nebo“ u članku „Mjesec“ (str. 295—824). Različne 
promjene, koje se katkada vide na površini njegovoj, pokazuju, da Mjesec 
još nije sasma mrtav. U najnovije su vrijeme take promjene na Mjesecu 
opazili W.H. Pickering i Lowell u Americi, dakle ljudi, kojih 
riječ u nauci mnogo vrijedi. Položaj zvjezdarne Lowellove na vrh brda 
u Arequibi (Peru) i Pickeringove u Cambridgu (Amerika) daje njihovim 
opažanjima osobitu vrijednost. U prvom ih je redu zanimalo pitanje o 
parama i tragovima atmosfere na Mjesecu, pa promjene utjecanjem vlage 
i uzduha. Ova se pitanja mogu za Mjesec riješiti tek veoma pomnim mo 
trenjem površine Mjesečeve. Glavni objekti, na kojima je Pickering kon- 
statirao promjene, jesu: 1. Krater Linné u Mare Serenitatis. Picke- 
ring ne vidi ni jame kratera, nego svijetlu pjegu. 2. U dolini jaruge kod 
Herodota izbijaju i sada plinovi: vide se bijele pjege kao oblaci pari. 
3. Plato. Na njegovim se kraterima vide promjenljive pojave i pjege 
kao kod Herodota. Iz tih opažanja izvode pisci, da vulkanička akcija na 
Mjesecu još ni danas nije utrnula: gdjegdje je nestalo malih kratera, a 
drugdje su se pojavili novi. Na većim kraterima i vrhovima bregova vide 
autori gdjekada intensivno bijele pjege neke tvari, koja neobično sja na 
Suncu. Po neobičnim svojstvima te tvari kod različne rasvjete i po pro- 
mjenama bijelih pjega sude, da bi to mogla biti neka vrsta snijega ili 
inja. Za druge promjenljive pjege (Plato) nalaze uzrok njihovim ose- 
bujnim promjenama u organičkim stvorovima i pomišljaju pri tom na 
niske biljke. U broju od svibnja g. 1902. časopisa Century Magazin pri- 
