175 
Ispred morena nalaze se plojke šljunka, koje sačinjavaju vrbanjsko tlo. 
Sve to podaje sliku o tipičnoj lokalnoj oledbi Orjena, otkuda su ledenjaci 
dopirali u dolinu do 1000 m., što odgovara diluvijalnoj granici snijega od 
1400—1500 m. 
To je jedino mjesto u Dalmaciji, za koje znademo pozitivno, da je 
bilo oleđeno. Drugo je mjesto, koje je moglo biti oleđeno, Biokovo (iznad 
Makarske), al nije još pretraženo. Njegova aps. visina (1762 m.) ne za 
ostaje mnogo (do 100 m.) za Orjenovom, dok je položaj geografski po 
voljniji, jer se nalazi sjevernije. 
U Crnoj gori našli su Cvijié !) i Hassert ?) mnogo mjesta, koja su 
nekada bila pod ledom, a spominjem od tih samo Lorćen (1759 m.) blizu 
dalm. granice, pak Vlasulju (2539 m.). Maglić (2387 m.) i Volnjak (2298 m.) 
blizu hercegovačke granice, a onda i golemi Durmitor (2528 m.). U Bosni 
i Hercegovini znademo za stalno, da su bile oleđene planine Prenj (2102 
m.), Treskavica (2088 m.), Bjelašnica (2063 m.), Čersnica (2227 m.) i Vranica 
(2107 m.); a valja da su bile Lelija (2034 m.), Visočica (1964 m.) i Vran 
(2074 m.). Kod Blidinjeg jezera (1082 m.) a izmed Vrana i Čvrsnice naišao 
sam na mase kamenja, koje bi mogle pripadati morenama, tako da su se 
i u ovome kraju ledenjaci nekada spuštali od prilike do 1000 m. a. v. kao 
i kod Orjena. 
U Hrvatskoj (u užem smislu) nije do sada nitko našao tragova 
oledbe, jer ih nitko nije ni tražio. Mnijenje pok. Pilara, da je Medvednica >) 
bila nekada oleđena, ne može da ima vjere, jer mu manjka svaka pod- 
loga. Tragova bi mogli možda naći jedino u hrvatskoj visočini. Razgo- 
varajući jednom zgodom s prof. Penckom o oledbi, upozorio me na Velebit ; 
nagovarao me, da po njem tražim takve tragove. Saopćio sam to mišljenje 
prof. Cvijiću, kad je prolazic jednom zgodom kroz Karlovac, (gdje sam 
tada službovao); no on — čini mi se — kano da je podvojio o moguć- 
nosti oledbe Velebita. A ja, kolebajući izmedju jednoga i drugoga mni- 
jenja, nijesam znao, šta ću da radim. Čekao sam, da se koji od naših 
stručnjaka podade tome istraživanju, ali sam uzalud čekao. Možda do 
godine da se popnem tamo gore, a onda da vidimo nije li možda i „na$ 
krš“ (po Gorjanovićevu shvaćanju) bio nekada oleđen. 
Dr. Artur Gavazzi. 
Predavanja iz područja matematičkih i prirodnih nauka u kr. sveuči- 
lištu Franje Josipa I. u Zagrebu za zimski semestar šk. g. 1902. 8. — Varićal: 
Diferencijalni i integralni račun, 4; Seminar: teorija ploha, 24, — Segen: 
!) Cvijić J.: Morphologische und glaciale Studien aus Bosnien, der 
Hercegovina und Montenegro. Abh. d. k. k. geogr. Ges. Wien, II. Band, 
Nr. 6. 1900. 
?) Hassert K.: Reise durch Montenegro im Sommer 1900. Mitthei- 
lungen d. k. k. Geogr. Ges. Wien, Bd. 44, pag. 140—165. 
) To je pravo ime t. zv. Zagrebačke gore, a tako je zovu i Sa- 
moborci. 
