434 
I ovo izvješće prima skupština bez prigovora na znanje. 
Predsjednik javlja, da je prof. J. Purić podnio glavnoj skup- 
štini pismeni prijedlog, pa ga poziva, da taj prijedlog iznese i 
obrazloži. 
U glavnom rekao je prof. J. Purić ovo: ,Slavna glavna 
skupštino! Više godina pratim rad hrvatskoga naravoslovnoga 
društva, pa rado priznajem, da je ovo društvo razvilo zamjernu 
djelatnost, što posvedočuje znatan broj publikacija, lijep niz za- 
nimljivih naučno-popularnih predavanja, pa osnutak geografijske, 
ornitologijske i astronomijske sekcije i astronomijskoga opserva- 
torija u Zagrebu. Ta živa djelatnost društva, ponukala me, da 
baš u hrvatskom naravoslovnom društvu iznesem ovaj prijedlog : 
»Hrvatsko naravoslovno društvo umoljava visoku kr. hr.-slav.-dal. 
zemaljsku vladu, odjel za bogoštovlje i nastavu, da blagoizvoli 
visokom saboru podnijeti zakonsku osnovu, kojom se uz već po- 
stojeće odjele naravoslovnoga muzeja u Zagrebu osniva etno- 
grafijski odjel narodnoga zem. muzeja.“ 
Etnografijski muzeji imadu dvojaku svrhu: znanstvenu i 
popularnu. Ova potonja držala se sve do nedavna važnijom, ali 
danas se u svim naprednim zemljama nastoji, da etnografijski 
muzeji budu u prvom redu znanstveni zavodi sa zbirkama, u 
kojima će različite kulturne periode naroda biti što potpunije za- 
stupane. Danas razlikujemo u svijetu dvije vrsti etnografijskih 
muzeja: općenite, u kojima imadu biti zastupani po mogućnosti 
svi narodi, i posebne, koji imadu prikazati cjelovitu kulturnu 
sliku samo jednoga naroda. Moj prijedlog ide za tim, da etnogra- 
fijski odjel zemaljskog narodnog muzeja u Zagrebu, koji se ima 
osnovati, bude u glavnom posebni hrvatski etnografijski 
muzej, u kojem će biti prikazana kulturna slika hrvatskoga 
naroda, dok bi općenita etnografija bila samo sporedna grana. 
Ja, slavna skupštino, držim svoj prijedlog upravo prešnim. 
Uslijed napredovanja industrije, trgovine i kulture moderne u opće 
propada prostonarodna kultura i njezino blago kod svih naroda, 
pa i kod hrvatskoga Samo u onim zabitnim krajevima, kamo sebi 
moderna kultura nije još mogla prokrčiti put, naći ćemo čisto 
uzdržanu prosto-narodnu kulturu, samo tamo sačuvali su se na- 
rodni običaji, narodna nošnja i domaća narodna industrija. 
Skrajnje je vrijeme dakle, da se spasi ono, što se još spasiti dade 
i svako zatezanje znači velik gubitak za hrvatsku etnografiju. Ja 
