“naso “ug 
457 
Pogledamo li u djelo ,, Ribe“ od prof. Kišpatića (str. 235), čitat 
ćemo, da je njemu ,Lachsforella“, morska pastrva (Meerforelle: Salmo 
trutta), koja je također srodna sa lososom. 
Već samo ime ,Lachsforelle“ odaje nam, da to mora biti riba, 
koja je nalik na lososa i na pastrvu, ali bi, zamislivši se u to ime, mogli 
naslućivati, da je to možda i križanac ili bastard, pa je u istinu tako 
kako to čitamo u Hugo: Jagdzeitung od godine 1902. u broju 21. 
U Bodanskom i drugim alpinskim jezerima živi vrsta lososa, koju 
zovu Nijemci ,,Seeforelle“ (Salmo lacustris) ili Hlanken, „Rheinlanken“, 
Silbbrlachs, (Sehwebforelle.) Kada se ova vrsta mrijesti, zalazi iz jezera u 
rijeke, a kada veliki mužjaci od potočne pastrve ,puste“ svoj ,mliječak“ 
ili ,mličac“ na ikru (jajašca) od „Seeforelle“, razvije se riba, koju zovemo 
„Lachsforelle‘“. 
Posto u nas ona riba ne Zivi, ne ima u na$oj domovini „Lachs- 
forella“, ali ima uglednih i tečnih glavatica, koje ime treba, da čuvamo i 
njime se služimo. Mladi lososi (Salmo salar; Lachs), puštaju također 
kadkada mliječac na ikre od potočne pastrve. Križanac, koji je postao iz 
ove ,ljubavi“, zove se također „Lachsforelle“. Umjetno se lososi sa potočnim 
pastrvama ,ne mogu“ križati, barem se taj pokušaj izjalovio ribarima 
Švicarskih ribarskih društava. 
Ako se od naših slatkovodnih riba križa šaran ili krap sa karasom, 
razvije se križanac, koji je poznat kao Carpio Kollarii. Ulovili su ga u 
Dravi blizu Josipovca g. 1893. 
Dragutin Hire. 
Borba o sjeverni pol Zemlje. — Ako se uzme, da je posljednji cilj 
svim polarnim ekspedicijama: stati baš na sjeverni pol Zemlje, može se 
reći, da su se u posljednje doba opet povratile tri ekspedicije nedohva- 
tivši cilja, nijedna pače nije došla ni tako daleko, kao prije njih genijalni 
Nansen! 
Ekspedicija je Baldmin-Zieglerova ostala bezuspješna, kako se čini, 
ponajviše poradi toga, što joj vođa nije znao, da uzdrži dobro raspolo- 
ženje i sporazumak među članovima ekspedicije, a PearyiSverdrup 
nisu uspjeli, jer se čini, da nisu pošli pravim putem prema predaänjim 
iskustvima: oni su naime pošli na sjeverni pol uzduž zapadne obale Grön- 
landa. Istina je, tamo je cio niz sunda i uskih morskih putova, koji kao 
da ravno vode k sjevernom polu. Tu je Davisova cesta, Baffinov zaliv, Smith- 
sund, Kaneov zaton, Kennedyjev Robersonov kanal, koji idu do 82." stupnja 
Širine. I zaista su odavde posljednjih decenija polazili pokusi, da čovjek 
prodre po sjevernoga pola, to više, što su uzduž ovoga razmjerno uskoga 
puta naseobine eskimosa daleko na sjever razasute, koje su veoma na 
pomoć ekspedicijama. Ali je po srijedi druga stvar, na koju je već P e- 
termann upozorio: uske se morske ceste lako zabrtve ledom, koji do- 
lazi s bliskog kopna, pa brodovi ne mogu dalje ili pak na ledenim bre- 
govima nasjednu. Tako je n. pr. poznata ekspedicija Greelyjeva, koja 
je g. 1882. poslana na sjeverni kraj Kenedyjeva kanala poradi meteorolo- 
gijskih opažanja, dvije godine morala tamo ostati, jer se je kanal ledom 
30 
