Lila 
458 
zabrtvio. S druge se je strane pak pokazalo u najnovije doba, da postoji 
jaka morska struja na obalama Sibirije, koja tjera led preko pola na obale 
Grönlanda, pa ga neprestano tamo stiska. Poradi toga se uzima, da je 
otvoreno more sjeverno od /obersonova kanala pokrito teškim prastarim 
ledom, koji se već tisuće godina nije rastalio (,,paleokristiéno more“). 
Kako je poznato, Nansen je na tom putu došao do 86"14“ sjeverne $i 
rine, bio je dakle daleko od sjevernoga pola, koliko je od Zagreba do 
Mitrovice ! 
Taj je uspjeh Nansenov, koji je u jedan mah pretekao sve po- 
kuse sa strane sjeverne Amerike učinjene tečajem čitavoga 19. stoljeća, 
učinio, da su njegovim putem i drugi pošli. Među njima se ističe ekspe- 
dicija princa Ljudevita Savoyskoga, vojvode od Abruzza, 
koji je već otprije poznat sa svoga uspona na brijeg sv. Ilije. Na paro- 
brodu „Stella Polare“ krenuo je 12. lipnja 1899. iz Kristijanije put sjevera ; 
s njim su pošli pobočnici njegovi Frigerio i Cagni, a kapetan je 
bio Evenson. Makar da njegovoj ekspediciji nije bila prava svrha, da 
dopre do pola, nego da ispita sjeverne obale zemlje Franje Josipa, ipak 
je Cagni g. 1900. od prilike u istom kraju kao prije njega Nansen 
dopro pače do 86° 34“. — 
Pearyjeva je ekspedicija (Peary je prvi konstatirao, da je 
Grönland otok), kod koje su osim njega samo još njegov crni sluga Mat 
Henson i jedan liječnik sudjelovali, pošla 2. srpnja 1898. iz New-Yorka 
na,Wodwardu“ u Port Foulke na Smith-sundu, da ondje ukrca ne- 
koliko obitelji eskimosa, pa da istražuje sjeverne obale Grčnlanda, Nakon 
4 se je godine povratio i sada znamo, da je ondje dopro samo do 84." 
No njegova će nam ekspedicija za stalno donijeti mnogo novih otkrića 
navlastito o paleokrističnom moru. 
Sverdrupova ekspedicija otišla je 24. lipnja 1898. iz Kristijanije 
na Nansenovu brodu ,Fram“, koji je za ovu svrhu još usavršen. Prve 
godine nije došao ni do 80“ širine. nego je prezimio na rtu Sabinu. 
Druge je godine čak morao natrag na jug i onda na zapad, gdje je istražio 
zemlje Ellesmere, Grinnell i Grant u krajevima, u koje prije njega nije još 
nitko bio dospio. Nakon 4 godine i on se je nedavno vratio prepativši 
mnogo, ali se ipak nije uspeo na sjever dalje nego do 81... Dakako da 
će i njegova ekspedicija znatno dignuti velo, kojim su arktični krajevi 
danas još pokriti i naše će poznavanje zemaljske kugle opet dobar korak 
naprijed poći. Iskustva obiju posljednjih ekspedicija potaknut će bez dvojbe 
opet odvažne i hrabre zatočnike nauke na nove pokuse, da već jedanput 
stupe nogom na davno željkovani sjeverni pol. Lijepa je naime crta u 
karakteru čovjeka, da mu se odvažnost uvećava u istom omjeru, u kojem 
rastu poteškoće, da dostigne svoj cilj, a taj je u ovom pitanju ipak 
sjeverni pol, makar da se u novije doba s naučne strane ponovno nagla- 
šuje, da nauci nije do sjevernoga pola, nego do poznavanja arktičnih kra 
jeva Zemlje. Ekspedicija Nansenova i vojvode od Abruzza učinila 
je vjerojatnim, da na sjevernom polu u opće ni nema kopna, nego da je 
tamo valjda otvoreno more, pokrito ledom, koji po njem pliva, pa je očito 
samo pitanje po svoj prilici skore budućnosti, da će koji smrtnik doprijeti 

