()7 



pravu ploču. Iz ovih i sličnih pokusa izvodi Lane, da kanaU po 

 svoj prilici niti ne eksistiraju na Marsu, to više, što je priličan 

 broj opažača vidio kanala i na drugim planetima. Zaključak 

 autora ipak mi se čini nešto prisiljen. Nema sumnje, da subjek- 

 tivnost dosta utječe, no da nam Mars pokazuje ploču posvema 

 jednohčnu, kake su bile ploče njegovih pokusa, a mnogo prije 

 njega i ploče Seeligerovih pokusa, za koje on kao da ne zna, 

 teško se može vjerovati. Može biti, da oko u mnogim slučajevima 

 vidi nerealne različne detaile, jer nemiran uzduh i nesavršeno 

 staklo durbina projiciraju na svijetlu ploču tamnih crta i pjega, 

 kojih na njoj nema ; no mreža, oko koje astronomi već tako dugo 

 rade, hez sumnje postoji ; dessin, koji u nju meću, može utjeca- 

 njem subjektivnosti biti različan i različno se tumačiti. Nije ovdje 

 mjesto da se upustim u ocjenjivanje ove hipoteze, no ona mi se 

 čini vrlo nevjerojatna. 



Do sasma drugih resultata dolaze najuvaženiji opažači Marsa 

 u posljednjem deceniju prošloga vijeka: Schiap arelli, Ce- 

 rnili, F 1 a m m a r i o n, P i c k e r i n g, P e r r o t i n, Brenner i 

 Lo well. Ni za jednoga od njih nema sumnje o tom, da je 

 mreža na Marsu reelna, tek se razilaze u tumačenju njezinu. No 

 u tom je za sada mjesta tek hipotezama: samo ustrajno motrenje 

 i studij pojava na Marsu tečajem mnogih opozicija unijet će 

 svjetlost istine u zamršeni ovaj kompleks pojava. Hipotezu Flam- 

 marionovu, da su fine crte na Marsu umjetno djelo inteligentnih 

 bića na njem, razložio sam još g. 1885. u „Viencu" u prijevodu 

 Flammarionova članka „Život na Martu". Flammarion i danas 

 stoji na tom stajahštu. 



Posljednjih su godina pak izišla prva dva sveska anala jui' 

 spomenutoga Lovs^ellova opservatorija u Flagstaffu. U prvom su 

 u sjajnoj opremi resultati opozicije Marsa od g. 1894/5., a izišao 

 je g. 1898. ; u drugom su pak, koji je izišao g. 1900. resultati 

 opozicije od g. 1896/7. Dozvolite mi, da Vam nešto o njima spo- 

 menem. U opoziciji od g. 1894. vidjeli su i nacrtali Lo well, Pi- 

 ckering i Douglass u svemu 191 kanal, među njima ih je 

 bilo i takih, koji da su išli kroz tamne partije Marsa, a te se zovu 

 obično „mora". Ti su kanali za opažača pojava, kojoj nema ana- 

 logije na Zemlji; što ih više motriš, to te više osupljuju. Kroz 

 tihu i prozirnu se atmosferu Marsa isticahu spomenutoj trojici opa- 

 žača ova 3 karakteristična svojstva kanala: 1. Njihov posvema 



