95 



Razumije se, da to čini sam IJÌdenhiitli u jednoj od i)0- 

 znijih svojih radnja (Weitere Mitteilungen über die prakl. An- 

 wendung meiner forens. Methode zum Nachweis von Menschen- 

 und Tierblut; Deutsch. Med. Wochensch. 1901). Jednakoga je 

 mišljenja i Ziemke (Zur Unters, von Menschen- und Tierblut 

 mit Hilfe eines spec. Serums; Deutsch. Med. Wochensch. 1901). 

 Iz te ću radnje zabilježiti samo opasku, da vrijeme za prei^i- 

 pitaciju i intenzitet precipitata stoji u obrnutom razmjeru sa 

 starošću krvi. U daljoj se jednoj radnji (Weitere Mittei- 

 lungen über die Untersch. von Menschen- und Tierblut; Deutsche 

 Med. Wochensuch. 1901) Ziemlcc bavi više s metodikom stvari. 

 Cheìnissova publikacija (Un moyen pratique pour distinguer 

 le sang de l'homme d'avec celui des animaux; La Seiuaiue 

 Medicai) ima tek karakter referata. Potvrdu o valjanosti me- 

 toda donosi dalje Stern (Über den Nachweis menschl. Blutes 

 durch ein Antiserum; Deutsch. Med. Wochensch. 1901). Jednako 

 mišljenje izjavljuje i Bntza (Eine neue prakt. Unterscheidung 

 von Menschen- und Tierblut ; Bull, de la Soc. d. Scienc. de 

 Bukarest 1901.); nego on uzima za cijepljenje kunića čovječju 

 pleuriticku tekućinu, koja da je bolja od krvnoga sera i koju 

 centrifugira. Konstatiram ovdje sa svim nuzgredno upotrebu centri- 

 fiuje u tehnici biologijskog metoda. 



Ncdr'Kjailov (u „Vraču" 1901.) potvrđuje također forenz. 

 vrijednost serum-diagnoze krvi, a na isto izlazi i opaska u novom 

 Kolisliovu izdanju Hofnianuove „Gerichtliche Medicin", gdje iz- 

 davač kaže, da je u njegovu zavodu za sudsku medicinu serum- 

 diagnoza po Itichtcru prokušana i u forenz. svrhe valjanom 

 pronađena. U kolo dosad spomenutih auktora uhvatio se i 

 Corin (Zur prakt. Verwertung der Serodiagnostik des mensch. 

 Blutes; Vierteljahrschr. für gericht. Medicin 190i2), koji u prvot- 

 nom metodu nalazi tek neke praktično potešJcore, pak ne radi 

 sa serumom samim, nego sa globulinima istaloženim sa magne- 

 zijskim sulfatom iz ascites — i drugih tekućina, a vodenu rasto- 

 pinu taloga upotrebljava kao reagens. 



Ne mogu zaključiti referata o radnjama pisaca moje prve 

 rpe, a da ne spomenem i svoga odličnoga druga prof. dr. 

 Joanovića, koji, ako i nije još publicirao putem štampe svoja 

 iskustva, pouzdano ne će imati ništa protiv toga, da ga ovdje 

 označim gorljivim pristašom nauke o eminentnoj važnosti i neo- 



