da serum-diagnoza krvi nikalco nije tako pouzdana, kakovu nam 

 ju prikazaše njezini obretnici. Konservaeija sera sa kloroformom 

 jednako je nepouzdana. Za otapanje krvi ima se uzeti 0, l"/„ 

 natr. bikarl). Drugi konserviraju s karDolom, a tope u izotonskoj 

 kuhinjskoj soli. Što je pravije ? 



Kmtter i OJcamito (Zur forens. Serumdiagnose des Blutes ; 

 Wiener Medie. Wochenschr. 1903) ravno poriču bezuvjetnu si- 

 gurnost sero-diagnoze. Evo zašto: 1. Ser kunića cijepljena s 

 ljudskom krvi ne djeluje uvijek precipitivno na ljudsku krv; i sa 

 goveđom krvi cijepljeni kunići davaju ser, koji ne taloži goveđe 

 krvi. Neuspjesi iznose 15'38%. 2. Ser kunića cijepljena s ljud- 

 skom krvi može dati precipitate ne samo u ljudskoj krvi, nego 

 i u krvi svinje, goveda, goluba, kokoši, race etc., a obrnuto daje 

 ser kunića cijepljena s goveđom krvi precipitai i u ljudskoj i u 

 krvi drugih životinja. Pogrješke iznose 9*287„ (Fehlschläge). H. 

 Već u samome seru nastaju kadšto precipitati. Rastapalo često 

 je odlučno za reakciju. Konserviranje specifičnoga sera dosa dnije 

 uspjelo. 4. Serum-reakcija nikako nije specifična za ljudsku krv, 

 nego za ljudski bjelanjak u opće. Poradi toga davaju precipitate 

 i emulzije drugih tkanina, onda sekreti, np. sperma, urin, koji 

 ima bjelanjka, hidrocele — ascites-tekućine etc. Zamislimo se 

 malo, kakva i u kakovom su stanju obično corpora delicti (za- 

 prljani rubci, gaće etc.). Auktori spominju najzad konkretni 

 slučaj, gdje su mrlje krvi na odjeći jednoga optuženika prokla- 

 mirane za čovječju krv, a ipak nijesu bile od čovječje krvi! 



Vrlo znamenite rezultate publiciraju Kister i Wolff (Zur 

 Anwendbarkeit des serodiagnostischen Blutprüfungsverfahrens ; 

 Zeitschr. f. Hyg. und Infekt.-Krankh. 1902). Uzimalo se je, vele, 

 da se serodiagnostička reakcija (ne gledeći na vrlo srodne životi- 

 nje, np. konj-magarac, čovjek-majmun etc.) ima bezuvjetno 

 specifičnom smatrati. Iznenađeni jednoga dana, da je svježi, jaki 

 serum konjskom krvi prepariranoga kunića u različnim hetero- 

 lognim otopinama krvi dao jasne precipitate, dadoše se na ek- 

 saktno izučavanje stvari. Predaleko bi pošao, da iznosim rezul- 

 tate pojedinih njihovih različno kombiniranih pokusa. Glavno je 

 to, da iz studija svojih izvode, kako valja na oku imati neke 

 mjere opreznosti, kad se radi o praktičnoj uporabi serodiagno- 

 stičkog metoda. Upozoruju, kako bi naopako bilo temeljiti sud 

 svoj na nijansiranju intenziteta precipitata. Traže odlučno, da se 



