102 



Naša je obična paprika, a i peverun jednogodišnja zelen '), 

 koja može doseći visinu od kojih 30 — 60 em. Lišće joj je elip- 

 tično ili jajoliko, na vršku zašiljeno i cijela ruba. Boja je lišća 

 tamno-zelena. Lijepi bijeli cvijetovi stoje ili osamljeno ili ijede 

 po dva skupa na stapkama, koje su prama čaški odebljale, te 

 za vrijeme cvatnje vise. Časka je od prilike zvonolika, cijela ili sa 

 5 malih zubića, kod dozrijevanja ploda jedva nešto malo uvećana. 

 Vjenčić je kolutast i ima 5 latica. Plodovi su naše obične paprike 

 (Capsicum annuum L.) i peveruna (Gapsicum longum Fingerh.) 

 kuglaste ili oduljene bobulje bez soka ili tek neznatno sočne. 

 Plodove obične naše paprike zovu u Turkestanu „kalumpfur", 

 a u ogromnom carstvu, gdje vlada „sin nel)a", u dalekoj Kini 

 „ta-hu-tsian" i „lah-tsian". Najveća duljina plodova je oko lOcm, 

 a ističu se svojim sjajno-crvenim, rjeđe tamno-crvenim ili žutim, 

 na površju nal)ranim, kožnatim usplođem (perikarponi). Na 

 podini je ploda časka, koja je zeleno-smeđe boje, te rascijepana 

 obično na pet zubaca. Ona prelazi u dosta jaku savinutu ili 

 pruženu stapku. Savinuta je stapka kod peveruna, a spružena 

 kod naše obične paprike. Plod paprike je šupalj, u donjem 

 dijelu je dvopregradan , rjeđe tropregradan, dok je u gornjem 

 svom dijelu jednopregradan. Nosioci su sjemenki u donjem 

 dijelu ploda srasli u centralan stupac. Interesantna je ta činje- 

 nica, da se prema istraživanjima Artura Meyera samo u tim 

 nosiocima sjemenki nalazi alkaloid „Capsmcin" , koji je uzročnik 

 ljuta okusa i žeženja paprike : dakle niti usplođe niti sjemenke 

 nisu prvobitno ljute, tek kad dođu u dodir sa nosiocima sje- 

 menki, odnosno žućkastim kapljicama, što ih po svoj i)riiici iz- 

 lučuju kakve žlijezde, koje se nalaze na površini tih nosioca 

 sjemenki, postaju ljuta okusa i žežu. Pored (lapsaicina, koji 

 kristalizuje u bijelim kristalima, dolazi u paprici još .,Capsacntin'' ^ 

 a po Schaarschmidtii pače i .,Hol(min'\ Sjemenke su u plodovima 

 brojne, opružene, bubrežasta oblika, žute boje, a široke od 

 prilike 3 — 4 mm. Klica se nalazi u sjemenki okružena bjelanjko- 

 vinom, koja će mladoj biljci biti hrana u prve dane njena 

 života, dok ne ojača u toliko, da se uzmogne sama hraniti. 

 Fingerhuth u svome djelu „Monographia generis Capsici" (izd. 

 god. 1832.) spominje za jednu i drugu vrstu više odlika (varije- 



M Prema tome i lat. ime vrsto za našu običnu papriku Capsicum 

 annuum (annuus =- jednogodišnji). 



