117 



nih slučajeva nije bilo, pa i pojavi anemije i kaheksije dosta su bili ri- 

 jetki ; tečaj bolesti bio je u opće povoljan. Da se je ipak radilo o pravoj 

 pravcatoj malariji, uglavio je Lut2 mikrosk. pretragom krvi bolesnika, 

 koja je sadržavala malo plazmodija. Ljutih slučajeva malarije bilo je samo 

 u nekim najnižim partijama, gdje šuma međaši sa močvarnom ravnicom, 

 a tu je Lntz mogao konstatirati nazočnost Anüphcles-\vat&, čije ličinke se 

 nalažahu u tim močvarama. Da uglavi, kaki komarči prenose malariju u 

 višim dijelovima terena i odakle dolaze, t. j. gdje su im kotilišta, kad 

 tamo nema ni močvara ni stajaćih voda u opće, odluči sprovesti nekoliko 

 noći u jednoj baraki, gdje se malarija već vignijezdila bila. Odmah prve 

 večeri dolijetalo je kroz pleter u kuću raznih komaraca, imenito SimiiUum 

 pertinax, onda nekoliko običnih kuUciđa i napokon jedan Lutzu nepoznat 

 moskit šarenih (ili piknjastih krila), a karakterizovan imenito time, što se 

 kod sisanja krvi sasvim perpcndiliularno poHtavija. Sjedao je direktno na 

 ljude i pse, a da nije puno brundao oko ušiju ; moskit je taj pored toga 

 malen, a kako se ubod njegov baš ne osjeća osobito jako, moći ga je lako, 

 imenito u sumračju, pregledati. Lutz je bio uvjeren, da je taj mali moskit 

 prenosilac malarije u tamošnjim gorskim krajevima ; pa kako se još na 

 zad par godina nije znalo, da su baš vrste roda Anopheles ti kobni po- 

 srednici, moralo je Lutza ugodno iznenaditi, da je i taj njegov kandidat 

 bio baš Anoplieles, kojega je Tlieobaid nazvao An. Lutzii. ßadilo se sada 

 o tome, da se nađu kotilišta te vrste, da se nađe supstrat, u kome mu 

 ličinke živu. Znajući Liitz od prije, da u njegovim krajevima ima i na 

 takim mjestima^ gčlje lokava ili baruština apsolutno nema^ različnih mu- 

 šica i komaraca, koji drugdje ne dolaze, suponirao je, da će i ličinke nje- 

 gova Anoj'hclesa biti prilagođene osobitome načinu života. Da će i one 

 živjeti u \ di poput svih drugih ličinka kulicida, o tome nije moglo biti 

 sumnje, pa!: se je dakle samo radilo o tome, da se nađu takove nahapinc 

 vođe, koje !.i zgodne bile za legla toga Anoplielesa. „Mit Hilfe ehiigen Nach- 

 denkens und nnter Benutzung früherer Erfahrungen gelang es mir bald, die 

 Lösung dieccs Problems zu finden.''^ Lutz se je naime sjetio nečega, što je 

 vidio na Havajskim otocima, da ima naime bilina, koje podržavajvi čitave 

 rezervoare vode i u njoj različno sastavljenu faunu. Sjetio se je Panda- 

 naceje l'reijciiietia, u čijoj nakupljenoj vodi (među lišćem) konstantno živi 

 neki iMi'.li račić (Orchestia). Znao je, da u njegovim krajevima ima obilno 

 Bromcliaceja, koje u ružicama lišća svoga podržavaju redovno obilno vode, 

 a kojoj među ostalim živi i neki sitni ostrakod (po Fritz Müllern), pak je 

 svuiio, da će možda ta bromeliacejska voda biti zgodan supstrat za Ano- 

 pheles-.. 'nke. Dao se je dakle na istraživanje tih bromeliacejskih vodenih 

 rezervoara. Pomagali su mu pri tome različni prijatelji stručnjaci, među 

 ostalima i bečki profesor Wettstein, koji je tada baš u Braziliji boravio. 

 Rezult:it istraživanja bio je taj, da je Lutz u svim tim bromeliacejskim 

 vodama našao redovno ne samo ličinke različnih mušica, nego i one nje- 

 gova Anopliclesa. On kaže doslovce : „Heute, nach mehrjähriger Beobach- 

 tung, bin ich in der Lage zu belmupten, dass die typischen Waldmosquitos 

 so gut IV ic uuìschliesslich ihren Larvenzustand in Bromeliaceenivasser verleben". 

 U ol /2Ìr za tamošnje krajeve dolaze imenito vrste bromeiiaceja, 



