119 



Iz epiđemiolog^ije pošaliiie. (Predavanje na mjesečnom sastanku 

 hrv. nar. društva dno 26. veljače 1903). U ovaj čas, gdje metropola naše 

 Slavonije ravne kuka i stenje poradi zlokobne pošaline, koja ju je u emi- 

 nentnoj mjeri snašla, držim, da ne će biti na odmet, ako iznesem neko- 

 liko riječi o epidemiologiji te užasne pošasti. Činim to i poradi toga, što 

 .sam netom pročitao zanimljivu radnju (Zur Epidemiologie des Typli. abd. 

 Ctrb. Bak. Jan. 1903.) ravnatelja zavoda za infekcijozne bolesti u Bernu, 

 dra. Taccia, koja, u lapidarnome stilu pisana, donosi sve, što jeo širenju tifa 

 do danas poznato, a rješava napose i jedno od najznamenitijih, a sve do 

 danas prijepornih pitanja, koja se tiču epidemiologije pošaline. Što ovdje 

 priopćujem^ i opet nije drugo nego referat o toj radnji, a držim, da će 

 gospodu interesirati. 



Uzročnik abdominalnoga tifa je Bacillus ii/pìù ahdum. Ishodište infek- 

 cije, i to najvažnije i najčešće ishodište je voda, koju kao pitku vodu uži- 

 vavio. Njome dolazi i uzročnik tifa gotovo svagda u naše tijelo. — Nije 

 isključena doduše mogućnost, da se bacil tifa kadšto, ali pouzdano vrlo 

 rijetko, prenosi uzduiiom. Ima izvjesnih podataka, da seje prijenos virusa 

 dogodio i posredstvom odjeće, koju su nosili tifozni ljudi. Kao dalja is- 

 hodišta spominje se inficirano iidijeho, za tim inficirani led i inficirano meso. 

 Bit će, da se je kad i kad dogodio i direJdid diijitalni prijenus bacila (npr. 

 kod bolničkoga osoblja); a slučaj, da je tifus nastao poradi Iciipanjit xi in^- 

 cii'anoj vodi, bit će, da se ima tako tumačiti, da je nešto inficirane vode 

 kroz usta i u probavni trakt dospjelo, nikako pak nije dovoljan bio sam 

 kontakt površine tijela s takom vodom. 



Za piće upotrebljavana voda svakako ostaje najvažniji faktor. Da je 

 ona u istinu najčešće vrelo infekcije, posvjedočuju ove opstojnosti : 



1. Nebrojeno puta doprinešen eksaktan dokaz, daje dotična voda bila 

 onečišćena s dejckcijama ljudi, koji su na tifu bolovali. 



2. Jednakom sigurnošću doprinešen dokaz, da su u nekom mjestu 

 ili prijedjelu, koji je s različniin pitkim vodama bio opskrbljen, oboljeli od 

 tifa samo .Htelji, koji su određctiu vodu pili. Tu može da je ograničenje 

 bolesti samo na jednu kuću ili samo na malen kotar grada etc.^ koji se 

 je opskrbljivao s tom jednom vodom. 



3. Direktno bakteriološkim putem dokazana nazočnost tif'us-bacila u 

 određenoj vodi. 



Glede I. i II. tačke nemamo ništa da dodamo, jer je odnosni put 

 infekcije apsolutno uglavljen. Puno teže je bilo dokazati nazočnost samih 

 ti/'ns-l>acila u nekoj sumnjivoj vodi. Stariji brojni pozitivni navodi jedva su 

 vjerodostojni. Pored današnje dotjerane metodike uspio je međutim i taj 

 dokaz ; a negativni nalazi i u ovaj mah još tumače se time, što se u jednu 

 ruku faktično samo sporadične infekcije vode događaju, a u drugu ruku 

 time, što inkubacija bolesti traje od prilike 3 tjedna, te u vodi, kad ona 

 na i^retragu dospije, obično tifas-bacilima nema vise ni traga. Napokon valja 

 imati na iimu, da u inficiranoj i po tome patogenoj vodi ne mora nego 

 vrlo malo bacila biti, a kako jedva imamo sasvim pouzdanih metoda izo- 

 lacije, nijesu neobična posljedica negativni ncüazi. 



Izvodila su se i brojna eksperimentalna istraživanja o tome, kako dugo 



