120 



se u nekoj vodi tifiiH-hacili u upćc, a napose viriilentm (ifn.s-hdcili inu;in uz- 

 držati. U tu su se svrhu različne vode, i prirodne i destilirane i onečišćene 

 etc. umjetno inficirale s tifus-bacilima. — Brojni istraživaoci u takira slu- 

 čajevima već nakon malo vremena (recimo nekoliko dana) nijesu bili po- 

 dobni naći tifus bacila. A ipak je neoborira iskustvom iirjlarijeud čiiijcirica, 

 da u određenim prilikama neka vođa može vrlo dugo da ostane inficirana. Za 

 ovo potonje doprinesao je eklatantan dokaz baš spomenuti dr. Tavcl prigodom 

 jedne epidemije \i švicarskom gradu Oltcnu, pokazavši, da su u samoj 

 vodovodnoj mreži toga grada tifus-baciU vrlo dugo ostali na životu i viru- 

 lentni. Badilo se naime o jednoj jedinoj kući, u kojoj je epidemija sveudilj 

 trajala, dok je u čitavom ostalom gradu već bila prestala. Ta je jedina 

 kuća u cijelom gradu (nalazila se je na periferiji) dobivala vodu iz jednoga 

 slijepog rukava vodovoda. Kako pošast u toj kući nije litjola prestati, 

 odlučiše raskopati vodovod i pretražiti sndržina onoga slijepog komada cijevi 

 Voda je u toj cijevi bila sasvim zamuljena, dakle je stagnirala. U Tave- 

 lovu zavodu našlo se je u 1 ccm vode do 13.000 kolonija ; našle su se 

 CoZt-bakterije, Frotetis, Fluorescensi, Bac.-arborescens, koj ekaki Staphilococ- 

 cusi etc., a što je najvažnije, našlo se je i živih i virulentnih. pravihHifuS' 

 bacila. Ta je analiza obavljena prvilt dana maja 1901., dok je epidemija 

 u čitavom gradu (osim one kuće) prestala već u oktobra l'.iOO. Dakle je 

 virulentnih tifus-bacila u mreži vodovoda ostalo nakon Va godine. 



Dr. A, Heinz. 



Prosuđivanje brzine leta i udaljenosti ptica, koje lete. — U svom 

 članku: ,,Zur Frage ü1)er die Beurteilung der Geschwindigkeit und der Ent- 

 fernung fliegender Vögel" u Ornithologische Monatsberichte XI. (IfK)o.) br. 

 4. priopćuje nam Kurt-Loos zanimljiva opažanja o brzini leta i udalje 

 nosti ptice i daje ujedno naputke, kako se mogu bar približno odrediti. 



Da se prosudi i;daljenost kojega predmeta, za to treba mnogo 

 vježbe. To vrijedi navlastito za predmete vi uzduhu, jer tu nema objekata 

 za ispoređivanje. Mi te udaljenosti obično uzimamo prevelike, a o tom 

 se možemo lako uvjeriti u lovu, po gotovo na močvarice. Nadalje se 

 čovjek vrlo lako prevari za maglovita vremena, jer mu se predmeti čine 

 onda puno dalji, nego što zbilja jesu. 



Kako se dakle prema gore rečenomu možemo vrlo lako prevariti 

 pri prosuđivanju udaljenosti ptice, koja leti, tako se možemo lako prevariti 

 i kod prosuđivanja Nrzine leta, koja se također sigurno dosta često 

 uzima prevelika. 



Pisac priopćuje više pokusa, što ih je izveo, da odredi, na koje 

 se daljine pojedine ptice još vide, pa na tom temelju računa brzinu leta. 



Vrana n. i)r. s razapetim krilima, pričvršćena na pećini od bijela 

 vapnenca, vidjela so još u daljini od 1200 koraka (ca !>50 m) kao točka, 

 ali se nije više vidjela 1300 koraka (ca 1030 m) daleko. S običnim dur- 

 binom (trostrukoga uvećanja) vidjela se još na daljinu od 180*-) koraka 

 (ca 1450 m), a iščezla je na daljini od lUOO koraka (ca 1530 m). Na te 

 melju ovih opažanja može se brzina leta približno točno proračunati. 

 Ako se nad nania pojavi vrana, koja leti u pravcu dalje, treba samo 



