125 



vlastitu indukciju u provodnici, tim će se umanjiti jakost struja a poradi 

 toga će se opet gubici toplinom toliko umanjiti, da će faktor utiša- 

 vanja jako umanjiti, amplitude će se električnih njihaja mnogo pola- 

 ganije umanjivati i govor će se u provodnici mnogo dalje prenositi. 



Na osnovi svojih teoretičkih istraživanja našao je Pupin g. 1900. 

 veličinu i dimenzije svitaka i daljine, u kojima treba svitke uklopiti u pro- 

 vodnicu, kako se ne bi električni valovi nigdje odbijali i tim prenošenje 

 u velike daljine zai^riječili. Osim toga donosi uvećavanje vlastite indukcije 

 još jednu korist: raz lični se titraji struja jednoličnije utišavaju, a tim 

 postaje preneseni govor čišći, a i to je velik napredak u telefoniji. 



Siemens i Halske iskušali .su obret Pupinov na telefonskom 

 kabelu između Berlina i Potsdama (32"5 km); uklopili su u polovinu žica 

 Pupinove svitke u razmacima od 1300 m, a drugu su polovinu ostavili nepro- 

 mijenjenu. Razlika je bila velika u prenošenju govora. Govor je bio kod Pu- 

 pinova sustava kod daljine od 5 X 32-5 = 162-5 km još uvijek tako glasan, 

 kao kod 32-5 km bez Pupinovih svitaka. Još i kod 13 X 32-5 = 422-5 km 

 mogli su govore doduše slabo, no ipak za praktične svrhe dobro razumjeti. 

 Do sada se mislilo, da je nemoguće na kabelu tako daleko telefonirati. 



No velika je većina telefonskih provodnica namještena u nzduhu, 

 pa je trebalo učinak Pupinova sustava ispitati i na „u z d u š n o j li- 

 niji". Na liniji Berlin — Magdeburg (150 km) uklopili su Siemens i Halske 

 na svaka 4 kilometra po jedan svitak u provodnicu debelu 2 milimetra. 

 Pokazalo se je, da se tim postigla veća jasnoća govora na onoj tanjoj 

 žici, nego li na žici od 3 milimetra bez Pupinovih svitaka i u tom je 

 resultatu velika materijalna prištednja, jer je namještenje svitaka kud i 

 kamo jeftinije od razapinjanja debljih žica. 



Kako su se sjajni resultati pokusa posvema podudarali s teorijom, 

 nema sumnje, da će se i kod pokusa na još dužim linijama ne samo po- 

 tvrditi, nego bi prema teoriji morali biti još to povoljniji, što je dulja linija. 



Što znači Pupinov izum za telefoniju ? Ako se uzme za podlogu 

 dosadanji resultat pokusa, da govor njime može 5 puta glasniji postati i 

 da so je do sada moglo na žici debeloj 5 milimetara telefonirati 1200 ki- 

 lometara daleko, moći će se od sada na žici iste debljine telefonirati 

 6000 kilometara daleko, a na žici od 6 milimetara pače i 8000 kilometara 

 daleko. Nema dakle sumnje, da će u nedalekoj budućnosti moći Zagreb 

 govoriti s Petrogradom, Carigradom, Atenorn, Rimom, Madridom, a nije 

 s tehničke strane nemoguće, da će se n. pr. iz Petrograda moći telefo- 

 nirati u Peking ili iz Berlina u Egipat, Indiju i Afrikanske kolonije nje- 

 mačke. S teoretske strane nakon Pupinova izuma nema tomu zapreke, 

 ako bi se isplatila gradnja ovake skupocjene linije. Kako će biti s telefo- 

 niranjem preko oceana n. pr. iz Evrope u Ameriku, gdje treba oko 60(X) 

 kilometara dugačak kabel s Pupinovim svitcima polagati u duboko 

 more, o tom se sada još ne može govoriti, jer se tu javljaju velike nove 

 tehničke zapreke, ali to se smije već danas reći, da misao o telefoniranju 

 preko oceana nije više puka fantazija. Baš se sada izvode dalji poktisi u 

 većoj mjeri, o kojima ću čitatelje kasnije izvijestiti. 



(„Elektrotechn. Zeitschr." od g. 1902.) Dr. Oton Kucera. 



