128 



ulivaćeni na fotografičnoj ploči, možda štogoiT odati i o gibanju u 

 unvitrašnjosti tih maglovitih masa, a tijeni bi studijem mogli bolje upo- 

 znati ove sustave nebeskih tjeiesa i naše kosmogoničke misli usavršiti. 

 Prošle godine 1902. dobila je nauka prve vijesti o spektrografičnom mje- 

 renju brzine nekih svemirskih maglica: Dr. Hartmannu na astrofizi- 

 kalnom opservatoriju u Potsđamu pošlo je s pomoću novoga durbina od 

 80 cm i novoga spektrografa na njem za rukom, da odredi brzine u do 

 glednici triju malih ali svijetlih svemirskih planetarnih maglica u Ophiuchu 

 i Zmaju, o čem izvješćuje u Sitzungsberichte der Berliner Akademie der 

 Wissenschaften, 1902, XII. U svemu je dobio 7 ploča kod ekspozicija od 

 90 — 270 minuta. Za isporečtivanje spektara upotrijebio je spektar željeza 

 u ugljenovoj električnoj svjetlosti. Resultati se izmjerivanja veoma dobro 

 podudaraju s podacima K e e 1 e r o v i m. Za dužine valova obiju najgla 

 vnijih crta maglica našao je H a r t m a n n X = 500'704 [xjjl i X = 495*917 

 }jL|j. (fjLjjL = 1 milijuntina milimetra). Iz toga mu izlaze za brzine u do- 

 glednici (u sekundi) ove srednje vrijednosti : 



Maglica Brzina u doglednici 



po Hartmannu po Keeleru 

 G. C. 4390 —10-5 km — 9-7 km 



G. C. 4373 —65-8 „ —64-7 „ 



N. G. C. 7027 + 4-9 „ +10-1 „ 



Za razjašnjenje ove tablice spominjem, da je G. C. kratica za „ge- 

 nei'alni katalog" rpa zvijezda i svemirskih maglica a broj označuje mjesto 

 maglice u tom katalogu ; N. G. C. znači „novi generalni katalog" tili ne 

 beskih tjeiesa. Znak — ispred brzine znači;, da nam se maglica približava, 

 a znak -\-i da se od nas udaljuje. 



No još su mnogo zanimljiviji drugi neki resultati ovih Hartman 

 novih spektrografičnih snimaka. Na nekim jiločama, koje svi bile na- 

 mještene što na rub, što na sredinu maglice, pokazaše se male raz- 

 like u vrijednostima brzina, no Hartmann sam dodaje, da po njima još 

 ne može pod izvjesno zaključiti na relativna gibanja pojedinih dijelova 

 maglice. Važnije mu se čini opažanje na maglici (t. C. 43i^K). Gotovo na 

 svim se fotografijama njezina spektra pokazuje slaba krivina crta, 

 spojena s malim priklonom spram smjera crta u spektru za isporedivanje. 

 Na osnovi toga mvi se čini vrlo vjerojatno, da se u toj maglici odaju re 

 lativna gibanja unutar njezine mase, pa obećajo, da će ju dalje istraži- 

 vati s pomoću novoga spektografa, građenoga baš u tu svrhu. Mjerenja 

 naime tako velike točnosti, kao što su ovdje spomenuta, ištu osobitu 

 ponmju kod upotrebljavanja spektrografa. Jedan je od najvažnijih uvjeta 

 uspjeliu, da bude temperatura konstatna za dugoga trajanja ekspozicije. 

 Ako se naime mijenja temperatura, mijenja se i lomljenje zraka svjetlosti 

 u prizmama, a tim se tečajem jedne večeri mogu i crte spektra toliko 

 pomaknuti, da to nadmaši ])omicanje istih crta, koje dolazi od gibanja ma- 

 glico u doglednici. Poradi toga je Hartmann na spektrografu br. III. 

 namjestio električnu peć, koja automatično drži temperaturu spektrografa, 

 koji je zatvoren u drvenoj kutiji, na istoj visini. 



