133 



dakle, mo,e;li bismo reći u pri.sj)odobi s organskim stvorom, ])robavi tek 

 jertnii trećinu najbolje hrane, što ju prima u se ix obliku crnoga dija 

 manta : Dvije trećino energije, okupljene u ugljenu, parostroj lakounmo 

 pretope. Kako se u parostroju za izvršenje radnje upotrebljava samo skok 

 temperature (Tcmperaturgetalle) od lOCJ'JC na 40^0, a skok temperature od 

 60" na temperaturi, kondenzatora ostaje neupotrijebljen, nastalo je pi 

 tanje, ne bi li se i ovaj drugi skok mogao korisno upotrijebiti za izvrši- 

 vanjc radnje. Pi-ofesor Josse s politehnike \\ Charlottenburgvi riješio je 

 nedavno originalno taj problem. Kako pare vi kondenzatoru nemaju više 

 od ()(>'. a vodeni jilinovi, koji izvršuju radnju, tek kod 100' postaju, bilo 

 je jasno, da se s pomoću kondenzatora ne mogu iz vode načiniti po 

 noviio plinovi s radnom snagom. No moderna kemija poznaje i produ- 

 cira tehnički i takih tekućina, koje imaju mnogo niže vrelište nego voda, 

 pa se mogu već kod temperature od H0'\ a i niže pretvoriti u plinove, 

 koji imaju radnu snagu. Josse se je odlučio za sumporičnu kise- 

 linu, ])a se njom služi, da upotrijebi korisno toplinu, koja se je u dosa- 

 danjem parostroju rasula. Veoma je interesantno, kako je on ovu jedno- 

 stavnu misao tehnički izveo, a da nije morao konstruirati nov patrostroj, 

 nogo baš obrnuto : svaki stari parostroj može se pregraditi u njegov „pa- 

 rostroj s podgrijavanjem." 



Kondenzator Josséov, u koji ulaze vodeni plinovi, koji su već izvr- 

 šili svoju radnju, („Abgase") pun je cijevi između sebe spojenih; posebna 

 ih sisaljka neprestano puni sumporičnom üiselinom. Vodena para od W. 

 koja ulazi iz cilindra parostroja u ovaj „cjevnati kondenzator", pre- 

 daje svoju toplinu sumpornoj kiselini, pretvara ju u plin s radnom sna- 

 gom, a sama se pretvara u vodu. Ovaj plin sumporične kiseline ulazi u 

 drugi cilindar i izvršuje u njeixi radnju tjerajući u njem čep tamo i amo. 

 Ova radnja, što ju iz vršuje plin sumporične kiseline, jest dobitak Josséova 

 parostroja s podgrijavanjem spi'am staroga parostroja. Cirkulacija se tvari 

 može prijpgledno ovako prikazati: Iz parnoga kotla ulazi vruć vodeni plin 

 od 100" u cilindar I, a iz njega ide u Jossèov „cjevnati kondenzator", u 

 kojem cirkulira u cijevima sumporična kiselina utiskivana u nju poseb- 

 nom sisaljkom. Razviti plin sumporične kiseline ulazi u drugi cilindar II, 

 t. ZV. „cilindar hladne pare" (Kaltiampfcylinder), i tjera u njem čep 

 svojom radnom snagom. Izvršivši ovdje radnju ulazi taj plin u drugi ta- 

 kođer cjevnati kondenzator, pak se u njegovim cijevima pretvara natrag 

 u tekuću sumporičnu kiselinu, budući da oko tih cijevi neprestano struji 

 hladna voda. Ovu sumporičnu kiselinu posebna sisaljka ponovno utiskuje 

 u cijevi prvoga kondenzatora, obnavljajući tako prvu svoju cirkulaciju. 



Prvi Josséov „stroj s podgrijavanjem" („Abwärmemaschine") 

 izveden je u prostorijama za pokuse strojarskoga laboratorija u visokoj 

 tehničkoj školi i tu je jedan stariji parostroj, pretvoren u Josséov stroj. 

 Svrha je staroga parostroja bila, da tjora dinamo, koji daje rasvjetu či- 

 tavom laboratoriju. 



Na prvi se mah nameće ovoj novoj konstrukciji težak prigovor : 

 pare sumporične kiseline veoma su poznate sa svoje škodljivosti. No 

 konstrukcija je Josséova tako savršena, da ni najosjetljiviji nos sasma 



