141 



IV. Od današnjih tragova brachycernih goveda buši su najbliže : 

 kratkorogo govedo Bo.sne, Hercegovine i Albanije, što ga označuje Ada- 

 metz kao ilirsku pasminu, zatim kratkorogo govedo Karpata. 



III. poglavlje. „D ie physiologischen Leistungen der 

 Buša, \\- eichen eine wirtschaftliche Bedeutung zu- 

 kommt" strana 94 — 116. ima tablicu s rezultatima pokusnoga muzenja 

 kod 10 buša, tablicu analize mlijeka na sadržinu masti kod bušu ispo- 

 ređena s drugim pasminama, a izvedena u Božjakovini. Navodi prednosti 

 buše (ustrajnost i jakost u radu, čvrsto zdravlje, izvrsnu kožu) iao i zle 

 strane (treba mnogo hrane i njege, kasno je zrela, manje mlijeka, meso 

 slabije). 



IV. poglavlje. „D i e z ü c h t e r i s c h e Umgestaltung der 

 Buša" strana 117 — 140. Pisac tu razlaže, kako bi bilo teško a možda i 

 nemoguće od buše s istom pasminom proizvesti bolju pasminu, jer je lo 

 veoma stara, gotovo već konstantna, slabo plastična jjasmina ; u naj 

 boljem bi slučaju trebalo mnogo vremena i velike ustrpljivosti i ustraj- 

 nosti. Preostaje drugi, brži put: križanje sa zgodnom pasminom. Hr 

 vatska vlada odlučila se nakon pokusa sa raznim pasminama za Pinzgau- 

 möhlthalsku ; postuj^ak je taj opravdan i sa zoološkoga stajališta, jer ta 

 pasmina ima u s^bi karaktere brachycernoga goveda. Rezultati su po- 

 voljni. Pisac dodaje neke refleksije o odgoju ostalih jjasmina u nekim 

 krajevima. Priložena karta daje prijegled rasprostranjenja raznih pasmina 

 goveda u Hrvatskoj i Slavoniji. Zaliti je, što će ova rasprava, izašla u 

 privatnoj nakladi, usljed malenog broja primjeraka biti strukovnjacima 

 teže pristupna. Nadajmo se, da će pisac, kome uz strukovnu spi'emu 

 dobro dolazi službeni njegov položaj, obdariti hrvatsku zoološku lite- 

 raturu još kojom takvom radnjom. 



Dr. Äu(j. Langhoffer. 



Iter per Posegauam Sclavoniae provìnciam mensibus Juuio, et Julio auiio 

 1782. susceptum a Mathia Filler historiae naturalis et Ludovico Mitter- 



pacher oeconomiae rusticae, in regia universitatae Budensi professoribus 

 presbyteris. Budae, typis regiae universitatis anno 1783. 4". 



Ljudevit Mitterpacher rodio se 25. kolovoza 1734. u Belju, 

 u baranjskoj županiji, nedaleko Osijeka. Otac Vatroslav vitez Mittern 

 buržki bio je u tome mjestu prefekt na imanjima principa Eugena Savoj- 

 .skoga. Njegov sin Ljudevit za rana je zavolio prirodu i za rana je čitao 

 i učio iz njezine velike knjige. U prirodi zanimala ga svaka biljčica, 

 svaka životinjica, no unatoč tomu nije postao svjetovnim prirodopiscem, 

 već je u 15. godini svoga života stupio u red jezuita (1749.). Godine 1752. 

 vidimo ga u Skalici, kamo bi po običaju svoga reda poslan, da ponovi 

 humaniora i grčki jezik. Poslije je postao učiteljem u Oedenburgu, a za 

 godinu dana poslaše ga u Beč, da se usavrši u eksperimentalnoj fizici ; 

 g. 1758. dođe u Gjur (Rab) da tamo predaje retoriku, a poslije ga 

 vidimo opet u Bečvi u akademičkom kolegiju, da uči tamo teologijske 

 predmete. Svršivši nauke, postao je g. 1761. redovnikom. Od g. 1763. do 

 1707. bio je učiteljem u Terezijanumu. Kada su g. 1773. jezuitski red 



