148 



se, kako je došlo umetnućem 2 koštica na izvinutoj unutrašnjoj 

 strani Fossae glenoidalis do postepenoga razvitka formalne Spinae 

 glenoidalis, koja nadvisuje Spimi angularis. Postanak Spinae gle- 

 noidalis respektive ojačanje nutrašnjega ruba Fossae glenoidalis pro- 

 uzročilo je vjerojatno i paralelni položaj Suturae sphenotemporalis 

 prema osi lubanje, pošto ta Sutura inače kod modernoga čovjeka 

 stoji koso prema osi lubanje. — Jamačno je dakle od interesa, 

 da si promotrimo oba snošaja na ostacima Krapinskim, jer se 

 čini, da baš odatle proizlaze moderni i stari snošaji. 



Ekstremiteti. 



Od njih isto tako imamo samo fragmente, koji međutim 

 djelomice dobro sačuvane partije prikazuju i dovode nas do pri- 

 lično sigurnoga zaključka s obzirom na njih same. To su ovi: 1 

 lijeva Scapula, 3 Claviculae, 2 distaine Epifire i jedan dio Gor- 

 pusa od Humeriisa. Od ovih fragmenata osobito su važne Cla- 

 viculae. Ove potječu od razhčno starih individua, no jedna je od 

 njih — lijeva — 146'"^, duga i manjkaju joj samo okrajci. Sve Cla- 

 viculae su znatno vitčije i tanje od ključica recentnoga čovjeka. 

 One su nadalje slabije zavinute poput slova S, a također su 

 slabo izražena hvatišta mišica izuzevši ono od Muse, deltoideus, 

 što osobito vrijedi za Tuber. coracoidea. Najznamenitiji momenat 

 valja ugledati u iznenadnom zakretanju Acromijalne partije, koja 

 iznosi 55". Akoprem ove za čudo zakrenute claviculae pripadaju 

 mlađim individuima, to se ipak svakako veoma udaljuju ti sno- 

 šaji od onih normalnoga tipa clavicula. — I röntgenograflja nas 

 također upućuje na manju Čvrstoću kosti prema onima moder- 

 noga čovjeka, jer je isto tako zgušćenje koštave substance kao i 

 trajeklorije, što su na odgovarajućim mjestima, slabije nego li kod 

 modernoga čovjeka. 



Također tri predležeća Humera representiraju dva tipa. Dva 

 od tih komada približuju se Spyu br. 2 i Neandertalcu, no od- 

 likuju se od oba napomenuta slabijim razvitkom distalnoga zglav- 

 čanog kolotura. Ovaj je kod krapinskoga čovjeka — usprkos većeg 

 absolutnog premjera distaine epifire — kraći i premjer je od 

 Trochlea humeri manji. Ako još napomenemo plosnatost krapin- 

 skih humera (neposredno iznad Fossae olecrani), vitčiji veliki 

 Epicondijlus externus i rupu u Fossa olecrani, to time ujedno is- 

 takosmo također zajedno sve razlike i vlastitosti pomenutih dvaju 

 humera krapinskih spram onih od Spya br. 2. i Neandertalca. 



