167 



razvoja, naime od 12./10. do 13./10., opažale se velike po- 

 metnje (perturbacije) u deklinaciji horizontalne magnetične igle. 

 A kad je ova druga grupa D) dne 31. /IO, prolazila kroz središnji 

 sunčani meridijam, nastala je na magnetičnim postajama, na ko- 

 jima se tačno motri i bilježi djelovanje zemaljskoga magnetizma 

 — u nas nema takova opažanja ni u povojima — prava bura 

 u deklinacijonim perturbacijama magnetične igle. (Isp. o tom 

 spomenuti „Bulletin" sv. od mjeseca prosinca 1903. No kako je 

 veća perturbacija magnetičke igle bila 3 1. /IO., nego između 12./10. 

 i 13./10.. premda je grupa B) sunčanih pjega bila kud i kamo 

 ogromnija od grupe D), drže neki, da je B) i D) jedna ter ista 

 grupa, koja se je 31. /IO. već treći put pojavila na istočnom rubu 



SI. 8. — Grupa 1)J sunčanih pjega 1903. ootob. 29. 1211 30m_i2h 45m p. m. 



Sunca A. Mascari misli, da se magnetičke perturbacije ne 

 uvećavaju u svojoj jakosti prema tomu, kako se pjega približava 

 sredini sunčane ploče, nego da im je uzrok u silnim isprekidanim 

 električnim manifestacijama, koje se javljaju uz velike sunčane 

 pjege u nekom posebnom stadiju njihove aktivnosti, pak da iz- 

 vode elektromagnetičke valove, koji se do nas rasprostiru ; prve 

 valove da apsorbiraju više vrste naše atmosfere, a tek kasnije 

 pokazuju osjetljivi naši instrumenti (Isp. Bulletin de la Société 

 belge astronomique, 1. sv, od god. 1904.). 



Jest dakle van svake dvojbe, da je sa sunčanim pjegama 

 spojena vanredna djelatnost zemaljskoga magnetizma ; a jednako 

 se opaža u perijodi maksimuma sunčanih pjega pojačanje i umna- 

 žanje zemaljskoga elektrociteta, što se je i ovom zgodom opa- 



