38(i 



sata uza stranvi mimo doline Sijaset, doctosmo na Košanicu. Ovdje mi lu- 

 gar pokazao kako mi se sučelice izdiže Veliki Malovan (1708 m), do njega 

 prama sjeverozapadu mali Malovan (1700 m), a dalje istim smjerom Še- 

 gestin (1723 m). Ovaj se nalazi od prilike 1 km. na istoku Vaganskome 

 vrhu. Pojmovi mi se počeli bistriti. Na Bunjevcu nađoh Dalmatince, koji 

 u onim visinama ljeti pasu svoja stada ovaca ; njih sam upitao za ime 

 vrhuncu kod Babina jezera. Odgovor je glasio : Babin vrh, a to je i lugar 

 — sjetivši se — potvrdio. No jer su ondje dva vrha, jedan obično zovu 

 mali (1738 m), a drugi velilci Babin crh (1760 m). Ovaj neka bude od sada 

 spomenut kao najviši vrh u Velebitu, makar ima u ovome ki-aju i trećega 

 imenjaka (Babin vrh 1446 m), 1 km. na sjeveru Štirovcu (1590 m). 



Dr. A. Gavazzi. 



Tektonika balkanskoga poluotoka. — Vrlo uvaženi srpski geograf 

 Jovan Cvijić već nekoliko godina pretražuje tektonske prilike balkanskoga 

 poluotoka, te je svoja posmatranja priopćio u nekim raspravama*). Slijedeć 

 njegova razlaganja, iznijet ću u glavnim potezima resultate, koji su tim 

 važniji što se u mnogočem razlikuju od dosadanjih predsuda pa i od 

 mnijenja Th. Fischerà. 



Na balkanskom su poluotoku četiri vorana gorska sistema : dinar- 

 ski, grčko-albanski, balkanski i transilvanski ; med njima je rodopski 

 masiv. 



1. Dinarski sistem ne ima po cijeloj zapadnoj polovini balk. jjolu 

 otoka smjer NW — SE, već samo do uvala (Becken) Skadra i Metohije. Nu 

 i u onom sjevernom dijelu opaža se kako smjer slojeva zakreće od one 

 provodne linije prama NE ili E, a to sve jače i češće što više idemo na 

 jug. Njegova je građa simetrična: sredinom se vuku najviši povori, u ko- 

 jima se javljaju paleozoične i triadične kami, a na obje se strane iiasla- 

 njaju mlađe tvorevine. Najviše je rasprostranjen vapnenac kao triaski, 

 jurski, kredni i eocenski vapnenac, na kojem se u potpunoj formi razvio 

 fenomen krša. 



2. Grčko -arbanaški sistem sastoji se od vora, koje imadu smjer N— S 

 ili NNW^— -SSE, al i one pokazuju otklone: u srednjoj Grčkoj zakreću na 

 istok, u akrokeraunskim gorama na WNW, a u Albaniji od Valone (Avione) 

 se vuku normalno do Drima, gdje zakreću na NE i tvore visoke gore 

 Paštrik, Koritrik i valjda Sardag. Neobična su pojava grebeni (Kämme) 

 od radiolitna vapnenca, koji se izdižu iz Skadarske ravnine a kao da su 

 umetnuti med dinarski i arbanaški sistem. Građen je ovaj grčko-arba- 

 naški sistem asimetrično: paleozoične i triadične naslage pojavljuju sena 

 krajnom istoku, a na nje se prama zapadu naslanja zona Hiša i uski trak 

 inarinskog neogena. Sastoji se ponajviše od škriljavaca i peščenjaka, a 

 fenomen krša razvijen je vrlo slabo. 



') Spominjem naročito: „Forschungsreisen auf der Balkanhalbinsel" 

 u „Zeitschrift d. Ges. für Erdkunde in Berlin". 1902^ str. 196—214; za 

 tim „Die dinarisch albanesische Scharung" u „Sitzbor. d. k. Akad. d. AViss.". 

 Wien, 1901, Bd. 110. I. Abt. str. 437 478. 



