:^93 



glasovita Nova Persei i sada 190ì3. Nova Germinorum. To je dokaz, da 

 pojav t. ZV. „novih zvijezda" nije nipošto tako rijedak, kako se je prije 

 mislilo, dok su nebeske pojave nesavršenim sredstvima motrili i dok je 

 bilo mnogo manje marnih ispitivača i prijatelja nestručnjaka nebeskih po- 

 java. Što ovdje može učiniti amateur, pokazuje okolnost, da je i Novu 

 Aurigae od godine 1892. i Novu Persei godine 1901. otkrio isti amateur 

 astronomije svećenik Anderson. Od godine 1572.^ kad se je pokazala u 

 Kasiopeji glasovita „Tuchonova zvijezda", pak do godine 1892., dakle za 

 320 godina, nisu opazili više, nego 13 novih zvijezda, a za posljednjih 11 

 godina njih 8. Moderna pomagala za otkrivanje novih zvijezda u prvom 

 su redu fotografima ploča, i speldronhop. Što vrijede, pokazvije i liistorija 

 najnovije „nove zvijezde". Prof. Turner u Oksfordu opazio je dne 25. 

 ožujka o. g. na jednoj fotografičnoj ploči, koja je već dne IG. ožujka 

 snimljena a 25. razvijena, da je u onom kraju neba zvijezda 8. reda, koje 

 u Argelandermvi „Bonner Durchmusterung" nema, akoprem su u tom po- 

 pisu zabilježene sve nekretnice do veličine 9"5, koje su se tada vidjele na 

 nebu. Točno joj je mjesto: a = 6h 37m 48-97s i ? = -f ,30" 2' 36-9" (god. 

 1900.). 



U prvi se mah nije moglo odlučiti, je li to „promjenljiva zvijezda", 

 koja je u ono doba, kad je Argelander ispitivao onu zonu neba, slučajno 

 bila slabija od zvijezde veličine 9-5, ali inače periodički mijenja svoj smjer 

 unutar nekih odrertenih granica, ili je pak zaista „nova zvijezda", koja na 

 jednoč od nepoznatoga veoma niskoga sjaja kakovom katastrofom samo 

 jedan put dođe do neobično velika sjaja, no iza veoma kratka vremena 

 (obično nekoliko dana) stane dosta naglo tamnjeti, da se napokon ustavi 

 na sjaju, koji je obično nešto veći od prvobitnoga. Ovu alternativu od- 

 lučt;je Spektroskop i on ju je i u ovom slučaju odlučio. Već dne 27. ožujka 

 istražio je prof. Hartmaìin u Potsdamu spektar Turnerove zvijezde i našao 

 je, da su vodikove crte Ha. i ZZß svijetle, žuti je dio spektra izvanredno 

 slab, a u modrom je i ljubičastom dijelu bilo toliko svijetlih crta, da se 

 je gotovo moglo misliti, da je to neprekidan spektar. Po tom se može 

 uzeti, da sjaj zvijezde potiče od usijanih plinova, navlastito vodika, pa 

 da je to zaista „nova zvijezda". 



To je potvrdio i „astronomijski arkiv" prof. Pickeringa na Harvard- 

 zvjezdarnici u Cambridgeu u Americi. Tamo se naime pod upravom 

 Pickeringa od nekih 15 godina amo čitavo nebo, koje se tamo vidi siste- 

 matično i bez prestanka fotografira, pa su na tim pločama zabilježene sve 

 zvijezde do 12 veličine. Ploče se razviju i spreme u arkivu, dok ne dođe 

 kaka osobita prilika, da ih upotrijebe. U tom neprocjenivom i ogromnom 

 materijalu, zabilježena je historija neba u bližnjoj prošlosti. Saznavši za 

 obret Turnerov izvadio je FicJcering 67 ploča toga kraja neba iz svoga ar- 

 kiva iz vremena između 3. ožujka 1890. i 1. ožujka 1903. i na nijednoj 

 nema ni traga novoj zvijezdi. Najinteresantnije je ipak pregledavanje ploča 

 poslije 1. ožujka o. g. Na ploči od 2. ožujka još je nema; od 3. — 5. ožujka 

 bilo je u Cambridgeu oblačno, no već ploča od 6. ožujka pokazuje na onom 

 mjestu zvijezdu pete veličine, dakle zvijezdu, koja se prostim okom vidi sa- 

 svim dobro. Dalje od toga dana našle su se ove fotografične ploče : 



25 



