189 



Pročelnik astronomijske sekcije prof. dr. 0. K u č e r a iz- 

 vješćuje ovo : 



Slavna skupštino ! 



Zapala me je časna dužnost, da Vas izvijestim o rada i 

 uspjehu naročitoga odbora za uređenje našega astronomijskoga 

 opservatorija od dana, kada se je sastavio, do časa, kada može 

 svoje djelo dovršeno predati u Vaše ruke. Izvješćujući o tom 

 radu, morat ću, gospodo, gdjekada i o sebi govorili, pak Vas 

 najusrdnije molim, da mi to ne uzmete za zlo. Za stalno nema 

 ovdje nikoga, kojemu bi to bilo neugodnije nego meni, no stvar 

 sama donosi sobom, da tomu ne ću moći sasvim izbjeći. 



Početkom godine 1902. zaključilo je ravnateljstvo hrv. nara- 

 voslovnoga društva na moj prijedlog : „da se u krilu našega 

 društva ustroji nova — treća — sekcija astronomijska i da se u 

 svezi s njom uredi čedan astronomijski opservatorij društveni u 

 Zagrebu. No kako mala sredstva društva ne dopuštaju oveću 

 prvu investiciju za uređenje opservatorija i nabavu glavnoga 

 teleskopa, neka se dobrovoljnim prinosima rodoljubnih imućnika, 

 javnih zavoda naučnih i novčanih, pa potporom glavnoga grada 

 Zagreba i kr. zemaljske vlade pokušaju namaknuti sredstva nužna 

 za prvu investiciju". 



Na osnovi toga jednoglasnoga zaključka ravnateljstva izišao 

 je u svim hrvatskim listovima poziv na narod, da društvo svojim 

 prinosima pomogne. U tom se pozivu o astronomijskoj sekciji 

 kaže, da joj je svrha, „sastaviti u našem društvu sve osobe, koje 

 se praktički ili teoretički bave astronomijom ili se bar zanimaju 

 za razvitak ove nauke i za širenje njezina utjecaja na ljude. 

 Sekcija će dakle nastojati oko unapređenja i širenja ove nauke 

 u hrvatskom narodu i oko toga, da označi ^najzgodnije putove 

 i nađe najjednostavnija sredstva svima, koji bi željeh, da sudje- 

 luju kod astronomijskih studija (Gl. hrv. nar. dr. XIV. str. 145.)." 

 Glavna je dakle svrha našemu opservatoriju, da u narodu širi 

 rezultate najljepše, najuzvišenije i najsavršenije prirodne nauke, 

 da za nju budi interes, navlastito među članovima društva, a nije 

 dabogme ni isključeno, da iz zajedničkoga rada izađe i gdjekoji 

 vrijedan prilog nauci samoj prema sredstvima opservatorija i 

 prema spremi i ustrajnosti ljudi, koji su voljni svoje znanje, 



