201 



Rostoclora istraživanja obuhvataju 1. pokuse glede znamenovanja 

 sakupljanja vode u koritima Dipsacusa i 2. nastoje pokazati kakovo biolo- 

 gijsko znamenovanje zapada opisane žlijezde i njihove produkte. 



Kvantitete vode, što ju Dipsacus u lišću drži, vrlo su znatne. Iole 

 veći eksemplar može da sadrži i 1 litru. Voda ostaje i za suha vremena 

 u koritima. To je poznata stvar, za koju i Kerner kaže „es ist erstaunlich, 

 wie lange sich das Wasser hält", a svrhu nazire Kerner u tome, da ta 

 voda priječi piasećim insektima doći do cvjetova; „nur anfliegende, eine 

 AUogamie vermittelnde, sind willkommen". Pokusa međutim Kerner nije 

 izvodio — a žlijezde mu nijesu tada još bile poznate 



Bartliéleniy đržaše isprva, da vođa u koritima bitno utječe na snažan 

 razvoj čitave biljke. Poslije je priznao, da ta voda nije sekrecioni produkt, 

 nego kišnica, koja pospješuje razvitak postranih grana, a u drugu ruku 

 smanjuje transpiraciju biljke same. 



John, Uücli i dr. pristadoše uz mnijenje Kernerovo. Darwin iznosi 

 misao, da žlijezde valjda primaju amonijak, koji se u rosi i u kišnici 

 nalazi. Ludivig našao je slične niti i kod Silphiuma (Composita), pak 

 drži također, da su to organi za primanje dušičnih supstanca. 



Ventilirano je i pitanje, prima li može biti biljka u sehe od one 

 vode, što se nalazi vi listanim tokovima; liostockovi vrlo interesantni po- 

 kusi ispali su sa svim negativno, t. j. pokazali su definitivno, da biljka 

 sama od one vode nema nikakve direktne hranidbene koristi, da je ni 

 malo u sebe ne prima i da ponestajanje te vode, odnosno padanje njezina 

 nivoa z i trajna sušna vremena nije drugo, nego jednostavno isjDarivanje. 



Nabačeno je dalje pitanje, imenito, kako smo čuli od strane Dar- 

 ivina, nijesu li žlijezde određene za to, da, recimo kao kod Drosera, Pin- 

 guicula etc. primaju organsku hranu, koju bi pružali kadaveri insekta i 

 drugih životinjica, što se u tokovima nalaze i rastvaraju. 



Jako lijepi eksperimenti Kosiockovi ispali su i vi tom pogledu sa 

 svim negativno. Eksemplari u piirodnim normalnim prilikama, onda 

 umjetno hranjeni s kojekakvim materijalom i napokon takovi, koji nijesu 

 imali a ma baš ni malo takove hrane i vode, razvijali su se posve 

 jednako u svakom pogledu. 



U jednom je pogledu važno znati, da žlijezda poretkom jula redoYiio 

 već nestaje vt koritima Dipsacusovim. Čitav žlijezdaui aparat u najjačoj 

 je funkciji baš u početku najsnažnijeg rastenja Dipsacusova, dok funkcija 

 njegova prestaje, kad biljka stupa u period cvatnje. Odatle se dade zaklju- 

 čivati, da žlijezde i njihovi produkti ne vrše funkcije, koja bi stojala u 

 službi odbijanja „nezvanih gosti" u smislu Kernerovu prigodom oprašivanja 

 cvjetova. Rostock barem nije nikad opažao, da Dipsacusovim cvjetovima 

 u opće prijeti pogibelj od takih „nezvanih gosti", ali se je u brojnim slu- 

 čajevima mogao osvjedočiti, da je Dipsacus izvržen drugoj nevolji, a ta 

 jest, da mu lišće rado pogrizaju kojekake gusjenice i puževi. 



Eksperimentalna su ga istraživanja, obavljena na prirodnim slani- 

 štuna i u kulturama, vodila do spoznaje, da rezervoari vode u tokovima 

 Dipsacusovim brane biljku samo od pomenutih životinja, a nipošto od orga- 



