204 



ispituje. Objektiv je dui-binu oko, pa se po valjanosti i oštrini toga oka 

 na koncu konca mjeri vrijednost durbina. Da u durbin uđe što više 

 svjetlosti nebeskoga tijela, treba da je objektiv što veći, pak se poradi 

 toga općeno astronomski durbini označuju po veličini promjera njihova 

 objektiva, a taj se promjer još dosta često kazuje u staroj mjeri u 

 „palcima". Tako se n. pr. veli, da Lickov opservatorij u Kaliforniji ima 

 durbin od 36 palaca i t. d. 



Na čitavom su svijetvi danas tek tri „optičke staklane", u kojima 

 se tali staklo zgodno za brvišenje velikih leća durbinskih : Maniois u 

 Parizu, Chance Brothers et Comp, i u najnovije vrijeme Schott et Genossen 

 u Jeni. Schottova je staklana najmlađa, ali je danas i po opsegu svojih 

 poslova i po vrsnoći njihovoj pretekla obje starije družice. U njima se 

 tale velike staklene ploče za optičke svrhe, koje se onda dalje obrađuju 

 u „astronomijsko-optičkim radionicama". Tu se najprije pomno ispituju 

 dobivene staklene ploče, da li sii dosta čiste i jednolike za optičke svrhe. 

 Za svaki objektiv treba dvije take ploče. Ako nijesu dobre, povrate se 

 staklani, da ih ponovno rastali i pomnjivo ohladi. Za Lickov objektiv 

 trebao je n. pr. Mantois u Parizu 4 godine dana, dok je dobio dvije dobre 

 staklene ploče: dvadeset je puta morao ponoviti taljenje stakla, a svaki 

 je put masa trebala po mjesec dana, da se polako ohladi. Kada dugo 

 trajno i pomnjivo ispitivanje pokaže, da je staklo dobro, onda tek počinje 

 brušenje obiju leća na osnovi točnoga „izračunavanja objektiva", koje 

 dosta dugo traje. Brušenje samo obuhvata krupno brušenje, ponovno 

 ispitivanje stakla, centriranje i finu politura obiju leća. Kaki je to posao, 

 kazuje nam činjenica, da za samo fino poliranje jedne strane velike leće 

 treba nekoliko mjeseci! Kad su obje leće gotove, onda se tek sastave u 

 „objektiv" i nasade na cijev durbina i tu se tek obavi konačno ispiti- 

 vanje, da otkrije pogrješke objektiva, koje se onda još isprave, koliko se 

 dà. Razumijemo sada, da će cijena velikoga dobroga objektiva biti veoma 

 visoka. 



Najveći je do sada izbrušeni objektiv durbina bio god. 190J. na 

 pariškoj izložbi. Premjer je leće bio 124 cm, a težina obiju leća zajedno 

 580 kg. Svaka je leća stajala 75.f)00 franaka. Staklo je lijevao Mantois, a 

 leće je izbrusio Martins, oba u Parizu. Ovaj objektiv nije ni malo uspio : 

 do sada ga ne mogoše upotrijebiti. Dva najveća objektiva iza ovoga su 

 u Americi : objektiv Yerkesova durbina u Chikagu ima premjer od 105 

 centimetara, a objektiv Lickova refraktora *) na Mount Hamiltonu u 

 Kaliforniji 91 centimetar. Staklo je za oba lijevala pariška staklana, a 

 izbrusio ih je Alvan Clark u Cambridgeportu u Americi. Oba ispunjuju 

 svoju svrhu, ali su brušeni po starijoj metodi kusanja (t. zv. „tatoniranje"), 

 a ne na osnovi točnoga izračunavanja. — Četvrti je po veličini objektiv 

 velikoga fotografičnoga durbina u Potsdamu kod Berlina, koji ima pre- 

 mjer od 80 cm. Staklo je lijevala staklana Schottora u Jeni, a leće je 

 izbrusio g. 1899, Steinheil u Münchenu. To je danas najveći njemački 



*) Sliku ovoga vidi u knjizi: Ktičera, Naše nebo. Zagreb 1895. 

 str. 111. 



