e D^ FRECH FRIGYES 



Syringopora. 

 Syringopora ramulosa, Goldfuss. 



VIII. tábla, 4a — h. ábra. 



Syringopora ratnidosa, Goldfuss: Petrefacta Germaniíe I. Tab. 55, fig. 7a — r; 



M. Edwards et Haime : Monographie (les 

 Polypiers fossiles des tenains paléozoiques 

 Ann. (lu Miis. d'Hist. Xat. V. pag. 289. 



Goldfuss ábrája ezen fajnak úgy az alakját, mint belső szerkeze- 

 tét jól mutatja. Külalakjában ű'5—3 mm sarjakat mutat, a melyeket 

 kissé szélesebb közök választanak el egymástól. A stolona-bimbók csak- 

 nem derékszög alatt indulnak ki. Lécztiiskéi kevéssé világosak, thékája 

 erős. A tölcsérszerü fenéklemezek rendkívül mélyen vannak egymásba 

 rakodva, a miként ezt ábránk is jól mutatja. 



A szénmész más fajai, így a Siiriniiopora reliculaia, Goldfuss 

 (iá. h., tab. 25, fig. 8), kevéshbé mélyen benyúló fenéklemezeikkel külön- 

 böznek. Belső szerkezetében teljesen megegj'ezik vele a SyriiujojiOi'a 

 eifelietisis, Schlüt., csak a kocsány átmérője nagyobb mintegy három- 

 szorosan és a lécz tüskék vannak eröseljben kifejlődve. Bár Schlüter 

 ábrázolása' megismerhető, mégsem tükrözteti vissza a faj minden saját- 

 ságát. A lécztüskék száma nagyobb és a feuéklemezek lenyulása még 

 mélyebb, mint az idézett munka 15. táblájának 4. ábráján láthatjuk. 



Különösen takarosan látszik IX. táblám 5. ábráján egy stolona 

 bimbó keletkezése, míg a Síjriniiopora ramulosa hosszmetszetben azt 

 mutatja, hogy a stolonák nem csak szaporodásra szolgálnalv*, hanem a 

 pázsit szerűen rendezett sarjak egyesítését is közvetítik összenövésük 

 által (\lll. tábla, ib ábra). 



A Syringopora ramulosa és a Sy limjopora eifelioisis szerkezeté- 

 nek teljes megegyezése az utóbbi fajt az előbbi, régebben ismert faj vál- 

 ■ tozatának tünteti föl. V. ö. a IX. tábla, 5 — bh ábráit. 



A Syrimjopora ramulosa a szónmészben rendkívül elterjedt, és 

 pedig épúgy a felső (Vise) mint az alsó (Tournay) emeletben.^ 



Edwards és Haime a GoLDPuss-féle lelethelyen kívül (Ölne Lim- 

 burgban) már mindkét lielgiumi előfordulást, továbbá a Düsseldorf mel- 

 lett levő Eatingent is ismerik és számos angol, ír és két orosz elöfor- 



' AűthozcBn des rheinischen Mitteldevous. Abhandl. d. Geol. Landesanstalt, 

 Berlin IS89, 1.5. tábla, 167. oldal. 



2 Hogy egy harmadik, legmélyebb karboiiemeletnek, az nEtroe ungt-emelet»-nek 

 beiktatása minden palípontologiai alap hiján van, azaz, hogy ennek semmiféle 

 palíeontologiai önállósága nincs, azt majd más helyütt fogom kifejteni. 



