A TENGERI EREDETŰ KARBON MAGYARORSZÁGON. 21 



l)e a faj jelentősége Oroszország felé való nagy elterjedésében (4. ábra) 

 gyökerezik. Sziléziai alsó köszénformátiónk tengeri sequivalensében, azaz 

 Közép-Oroszország tengeri meszeiben, a nyugateurópai alakok máskülön- 

 ben ritkák. Karbonbeli brachiopodák, a melyek az alsó emeletből föl- 

 nyúlnak (Produdus pundalua, Pi-odudus semireticulatus stb.) minden- 

 esetre a mélyebb felsőkarbonban is találhatók. Azonban fajilag új ala- 

 kok, mint az Euphemus sudeticiis csak szórványosan jönnek elő a sudeti 

 és egyidejűleg a moszkvai emeletben. 



Az Euphemus ürhignyi fiatalabb változata néhány példányban a 

 szájnyílás kéttaréjos kifejlődését is mutatja, azonban ez itt csak egyéni 

 különbségnek látszik. (3c ábra.) 



A viséi alsókarbonból való sokat emlegetett Euphemus Urei, Sow. 

 (5. ábra), bár az E. sudeticushoz közel áll, azonban még mindig különbö- 

 zik ettől : 



1. köldöktájékán a héj erősebb összenyomásával és vertikális irány- 

 ban magasabb voltával, 



2. spirális csíkjainak aránylag nagyobb számával és sűrűbb össze- 

 nyomulásával. 



Azon elterjedés és gyakoriság mellett, a hogyan a kisebb bellero- 

 jdion házak mutatkoznak, az egyes alakok éles elválasztása különösen 

 fontosnak tűnik föl. A variáció csekély lehetősége mellett, a hogyan a 

 teljesen becsavarodott és csak spirális csíkoltsággal diszitett euphemus- 

 fajok kicsiny héjai találhatók, a különböző korú convergentiás alakok 

 csaknem matematikai szabályossággal fognak keletkezni. Az alább 

 említett fiatal palseozoós E. úidicus, Waagen alsókarbonbelí convergentiás 

 alakját itt írom le, valamint továbbá egy valódi hellerophon helyzetét 

 fogom ismertetni, a melyet eddigelé az Euphemus sudeticustól el nem 

 választottak. 



Euphemus Kükenthali, n. sp. 



III. tábla, 3a — b ábrák. 



Az Eujihemiis indicus házának külső részén két tompa, a réspántot 

 bezáró taréjt mutat, a melyek a gömbös belső kanyarulatoktól erősen 

 eltérő házalakot tételeznek föl ; a ház tompaélű külső része sima, 

 a mely a gömbös belső kanyarulatokon kevésbbé, számos (6 — 8) spirális 

 csíkra szorítkozik (4rt — b ábrák). 



Ezzel ellentétben az Euphemus Kühenthalin a háznak mind a 

 gömbös, mind a tompaélű része számos igen finom spirális csíkkal van 

 födve, a melynek kiképződése az E. Ureire emlékeztet. 



Ezt a fajt, a mely különösen fejlődéstörténetileg igen fontos, dr. 

 KüKENTHAL tanár urnák, a breslaui egyetem zoológiai intézete igazgató- 

 jának a tiszteletére nevezem. 



