30 D! FRECH FRIGYES 



Hogy a két facies aequivalens, azt a goniatitesek-ne\í és a />?•«- 

 chiopodáknsik pl. Sziléziában iig_yaiiazon rétegben való előfordulása két- 

 ségkívül bizonyítja. Az előző oldalon közölt táblázat mindenekelőtt az 

 Európától Közép-Ázsiáig és Khináig elterjedt alakokat tartalmazza, kivétel 

 nélkül a saját meghatárározásaim és részben a saját gyűjtésem alapján. 



Az 2a-val alul határos képződmények a helyi viszonyok szerint, az 

 egyik vagy másik faunaelem túlnyomó volta szerint a devonhoz vagy 

 a karbonhoz helyeződnek, vagy a két formátio között osztozódnak meg 

 (Malöwka=Murajewnia). 



A helyi viszonyok nyugaton Etroeungt Belgiumban, Aachen, Velbert, 

 Piltou beds Devonshire-beu, Marbregriotte Aszturiában, végül a Missis- 

 eippividéken * egészen különböznek a Kelettől (Európai Oroszország, 

 Ural, az Orményfelföld és Perzsia Közép-Ázsia). Közép-Európában intra- 

 kaybonikus redőzésünk vau alsókarbonbeli előhírnökökkel, a mik a Kele- 

 ten hiányoznak. Sőt a tengerfenék alHÓkarbonbelí boltozatai, a nagy redő- 

 zetek** előjelei úgy Magyarországban, mint a Keleti Alpesekben (Kar- 

 niai Alpok, Veitsch-völgy Steierországbau) a legmélyebb karbonemelet 

 hiányát föltételezik. 



Alsó-Sziléziában (Szudéták) ugyanez különböző összetételű tenger- 

 parti konglomeráttal van képviselve, a mely kövületet nem tartalmaz. 



A legrégibb kövületes képződmény itt a Kornyarévára emlékeztető 

 BÍlberbergi Productus sublacviís zónája. Felsősziléziában a legmélyebb 

 karbonemeletnek minden palíeontologiai nyoma hiányzik, épúgy mint az 

 Alpesekben és Magyarországon. 



A kornyarévai előjövetel, egy pontosabban meg nem határozható 

 chlisiojiliillumon kívül, csak öt fajt tartalmaz, azonban ezek mind jel- 

 emzök, ú. m.: . 



Spirifer striatus s. str. 



<i bisulcatus. Sow. 

 Orihothetes crenistria, Phill. sp. 

 Michelüiia favosa, Goldf. 

 Síjringopora ramulo^a, Goldf. 



* Smith J. Perein is az amerikai karbon goniatitesekröl szóló szép munkája 

 alapján az alsókarbonnak csak a kettéosztását tartja lebetségesnek, a nélkül, hogy 

 az ellentétes nézeteket csak említené is. 



** A helyi lerakódás változó föltételei — cephalopodafacies, posidoniás palák 

 és brachiopodás meszek — még nem adliatnak okot egy mélyebb «emelet« fölállí- 

 tására. A mélyebb etroenugt-«emeletnek» hiányzik egy lényeges jegye: nevezetesen 

 az önálló fauna. Tekintettel a szűk faunisztikai összefüggésre a clymeniás méaz és 

 az Ayanides rotatorius emelete között, továbbá a felsődevon és a toracensis emelet 

 között az Araxesnél, nem tolhatunk közbe egy zónát, annál kevésbbé egy i<emeletet». 



