38 W FRKCII FRIGYES 



kozó Spirifer crispiif;, Buch sj'nonimája van megjelölve. Te! át nyilván 

 Dathe úrnál is az alsókaibonban elterjedt Spiriferina odoplicata jól- 

 ismert fajjal van dolgunk. 



A Terehratula clovi/atiít már egy formátióval magasabbról idézik. 

 Semenow ötven esztendővel ezelőtt mindenesetre megkisérlette. hogy 

 ezt az alakot egész a Zechsteinig kövesse.' De szokás már több évtized 

 óta a fajokat élesebben elválasztani, mint 50 esztendővel ezelőtt. 

 A Diphixriia clongatinn eredeti példánya — miként ezt Claeke J. M. 

 megállapította- — a Harz mélyebb felső devonjából (Winterberg (Tnmd 

 mellett) származik. Már most a sziléziai alsókarbonban a felsődevon 

 meszek görgetegei el vannak terjedve, miként ezt újabban a Spirifrr 

 Verneuli és az EndopltyUniu priscutii leletei alapján megállapithattam. 

 De megezáfolódik ez a gyanitás, ha Semenow kitűnően sikerült ábráit 

 (VII. táb., 2. ábra) Koninok ábráival összehasonlítjuk. A 3-J dielasnia 

 faj között, a melyeket a nevezett a belgiumi szénmészből leir, a Terr- 

 brutula eloinjala. Semenow non Schloth. teljesen megegyezik a Die- 

 kisma altemiaUim, Maetin-' fajjal. A szilur és devon alakoknak a szi- 

 léziai alsó karbonban való csudálatos előfordulása tehát a régebbi iro- 

 dalom teljesen kritikanélküli használatára vezethető vissza. 



Nem egészen ilyen egyszerű azonban egy felsökarbonbéli vezér- 

 kövület, az Aviculopeclen papijraceus előfordulásának'' a rejtvénye. Ezt 

 nem találjuk azon 59 fajta avicidopecten között, a miket Koninck nagy 

 moiiograliájának V. részében a belgiumi széumészből ábrázolt. Tehát 

 itt is amaz eredményre kell jutnunk, hogy meghatározásbeli hibával 

 van dolgunk : ugyanez a Dathe a gyakori Glypliioceras i^phivricum 

 illetőleg crein>lria héjtöredékeit bogár szárnyfedő gyanánt hatá- 

 rozta meg. 



A sziléziai szénmészfauna látható sajátságai a Produdus r/iganfciis 

 emeletéből tehát közelebbi vizsgálódásoknál eltűnnek ; ezek után a ma- 

 gyar alsókarbonual való messzemenő megegyezést bebizouyitottnak kell 

 tekintenünk. 



Nyufffiti Néiiteforss:á(/hai>f a Vogesekben nem egyszer meg- 

 találjuk a noetschi rétegek kifejlődését a keleti Eossberg-tömeg elme- 

 szesedett paláiban, homokos meszeiben és kovásrétegeiben. A kőzetek 

 szintén nagyon hasonlítanak a dobsinaiakéhoz. A fauna azonban, a mit 

 ToKNQuist"' behatóan és gondosan áttanulmányozott, kevés hasonlóságot 



1 1(1. h. -ótl. oldal. 



- Neues Jahrbuch f. Miiieralofiie Beilage Bd. III. 1884; 381 oldal. 

 '•^ Koninck, Calcaire carbonifere de Belgique VII. partié, 8. tab. 12 — 14. ábra. 

 '» Erlauterungen zu Blatt Langenbielau, 78. oldal. 



•"• Das fossilführenden Unterkarbon am östlichen RoCbergniassivs in den 

 Vogesen. Abh. zur Geolog. Spezialkarte von ElsaB-Lothringeu V., H. 4, ö, 6. 



