A TENCiEEl EREDETŰ KAKBON MAGYAKORSZÁfiON. 49 



megszakítás az Arpatsai folyóig Erivan és Nachitsevan között az Öniiény 

 felföldön. Donjetz és Közép-Oroszországban, Moszkva. Nevezetes az a 

 facies fejlődésbeli hasonlóság, a mit a magyar előfordulás a sziléziai és 

 a keletalpesi leletbelyekkel mutat, a mik a Noetschi rétegeket, azaz a Pro- 

 duntus gifianteus emeletének meszes agyagpaláit, tengeri litorális fauná- 

 val, tartalmazzák. Az Örményfelföldön, Dél-Oroszországban és Krakau 

 mellett ellenben tiszta mészfaeiesünk van, azaz typusos szénmész, Közép- 

 Oroszországban fél limnikus kifejlődésben, barnaszén telepekkel és stUj- 

 maria-gyökerekkel. 



Úgy látszik, hogy Magyarország tektonikai tekintetben is a Nyu- 

 gathoz csatlakozik, a hol a középkarbonbeli redőzés a fiatal paleozói 

 korszak legmélyebbre ható eredményeit tünteti elő. 



A dobsinai és kornyaróvai magasabb alsókarbonhoz tartozó fauna 

 a legrégibb kövületes réteg Magyarország Kárpátjaiban, mert a vas- 

 megyei Egyházasfüzes középdevonbeli korálosmesze* a grazi devon vég- 

 nyulványának tekintendő, tehát tektonikai tekintetben az Alpesekhez 

 tartozik. 



Talán közgazdaságilag is van némi becse ezen kormeghatározás- 

 nak. Ugyanis mindenütt, a hol felsőkarbonbeli tengeri faunát találtak 

 Közép- és Nyugateurópában, teljesen hiányzik a köszónformáció pro- 

 ductiv kifejlődése. A ránczo.lódott alsókarbonbeli rétegek fölött ellenben 

 produktiv, fiatalabb karbonlerakodások szoktak jelentkezni. Magyar- 

 ország tehát ebben a tekintetben a karbon középeurópai kiképződésü 

 alakulatához csatlakozik. 



Nem lehetetlen tehát, hogy a Kárpátok magvának vagy a « belső 

 övneki) körében valahol, a karbonkorszak közepén redőzött régibb pa- 

 líeozoikum fedüjében, a fiatalabb hatalmas üledékes takarók védelme 

 alatt, a produktiv kőszénformációnak egyik röge megmaradt légyen. 



(Baii und Bild der Alpen pag. 479) a Kulm elmellőzéséröl szól, úgj' ez nyüván 

 csak pontatlan kifejezés, mert a noetschi rétegek Noetsohen és Dobratschon Karin- 

 tbiában kétségtelenül kulm-ok abban az esetben is, ha a régi értelemben vett kul- 

 mot vagyis a palás alsókarbont tekintjük. Azonban a karniai fölánez déli olda- 

 lán már nem beszélhetünk a kiilm «elmellözéséröl». Bebizonyítottam, hogy az ú. n. 

 pseudocalamiteseknél a haránttagolás csupán a hegynyomás következtében tűnt el 

 (N. Ib. 1902), a nélkül, hogy az ellenkező bizonyítását valamely oldalról meg is 

 kísérlettek volna. Tehát a Keleti Alpokban a «kulm mellőzéséről» semmi esetre sem 

 beszélhetünk. 



* V. ö. : HoFMANN Károly: Verhandl. d. k. k. Geol. R.-Anst. 1N77, Hl. old; 

 TouLA Ibid 1878, 47 — 50. old; Frech: Altersstellung des Grazer Devon. Mitth. 

 Naturw. Ver. f. Steiermark 18S7. pag. 8. A következő fajokat ismerjük innét : SjJtj'i/t)' 

 cf. ostiotatus.. Favosites Goldfussi Edw. et H., Fav. reticulatus Blainw., Heliolith/'s 

 poío.sKs Bl., és Cyathophyllum aff. ceratites Goldfuss. 



Földtani Köziüny. XXXVI. küt. i9Uii. 



