60 KÍiVID KÖZLEMÉNYEK. 



Már most ha t. bírálóm végigolvasta ezt a munkát, a melyben erosióról, 

 aecumulatióról. tönnelékkúpokról, medenczék lecsapolásáról, áttört völgyek keletkezé- 

 séről, glecserekről, terraszokról, elhagyott és kinyomozott régi árterekről, egykori 

 tengerek határairól van szó (lásd 9., 22., 24— .38., 41—56., 61— 81., 86— 93., 96., 110., 

 125. oldalakon), és mégis azt mondja, hogy csak az utolsó 15 oldalon vannak hydro- 

 graphiai adatok, sőt még nekem tulajdonítja annak beismerését, hogy nem hydro- 

 graphiát írtam, hanem 143 oldalon át másról beszéltem: akkor sajnálattal kell 

 constatálnom, hogy ez vagy tréfa vagy szándékos ferdítés. Komoly tudományos 

 lapban, bocsánatot kérek, nem szokás az olvasókkal így tréfálni. Munkámat publi- 

 kálása előtt kiváló tekintélyek olvasták, de czímét nem kifogásolták. Az elmondot- 

 takkal, azt hiszem, sikerült kimutatnom, hogy t. bírálómnak e tárgyban külön véle- 

 ménye van és hogy ezzel alighanem egyedül marad. 



T. bírálóm egyszerű kijelentésekkel bírál és a saját állítását nem tartja 

 szükségesnek bizonyítani. így pl. : arra, hogy az abrasio sokat elpusztít, de nj'om 

 nélkül semmit sem, egyszerűen csak ennyit mond: «Ez merészen határozott 

 állítás. » Az indokolással adós marad. De nem tartja szükségesnek indokolni ezen 

 kijelentéseket sem: «Bár a tömérdek szigethez sok szó fér.n — "Egye- 

 dül a Tátrát fogadhatjuk el liaszkorú szigetnek." Egy hosszabb 

 idézet után csak ennyit ír: nHelytelen következtetés.:' Továbbá azt mondja : 

 nEpen úgj' nem áll az sem,» hogy az áttörések a hegység tengelyére vagy 

 a vízválasztóra mindig merőlegesek. 



Bocsánatot kérek, de én az ilyen kijelentéseket bizonyító ellenérvekül el nem 

 fogadhatom. Egyszerű letagadással nem szokott az ember bizonyítani. 



Nagy baj az, hogy t. bírálóm hydrographiával nem igen foglalkozott és így 

 nem méltathatja azon kérdéseket, a melyek tárgyalásával foglalkoztam. Ezekre 

 nézve csak azt mondja, hogy általánosan ismert dolgokat bőven magyarázok és 

 elunatkozik a szakember, míg a lényegeshez, a szerző véleményéhez ér. Tökélete- 

 sen értem, hogy könyvemet olvasva, unatkozott, mert abban nem érdekelte más, 

 mint a geológiai adatok. A ki pl. nem ismeri a törmelékkúpokra vagy az áttört 

 völgyekre vonatkozó irodalmat, az nem tudja megítélni, hogy mi a régen ismert 

 dolog e téren és mi az új ? Mutatkozik-e a kutatás módjában és a tárgy felfogá- 

 sában valami eredetiség vagy nem ? Tajiasztalható-e a haladás valamely kérdés 

 megfejtésénél ? 



Hogy minduntalan az irodalomra hivatkozom, hogy bőven kivonatolok, az 

 nem hiba, de erény ; mert tudományos kérdéseket az irodalom ismerete nélkül nem 

 lehet tárgyalni. Bárki megítélheti, hogy dolgozatom, daczára a sok olvasásnak, tel- 

 jesen önálló és eredeti. Ha nem ismerném az irodalmat, bizonj'ára ezt vetnék sze- 

 memre, úgy most csak az a baj, hogy sokat olvastam. 



T. bírálóm, a mint látom, nyelvész is, mert bántja a «hozovány» szó, de 

 líigyje el, hogy ez sokkal jobb, mint az ajánlott dhordalékn ; mert a máuy-mény, 

 vány-vény széltében használt fönévképzőkkel képzett szavak, mint pl. tud-o-mány, 

 feladvány stb. elég jó magyar szók és ezek méltó testvére a hoz-o-vány is. 



A ki a Neumarkti, Kubini, Lijitói, Turóczi és Zsolnai medenczéket mint 

 tulajdonneveket kis kezdőbetűkkel írja; a ki ilyen magyar mondatokat ír : «A terü- 

 let konfigurácziója a jurában nem változott meg(?), a Krétában is csak a masszivok 

 fokozatos emelkedése következett be, utóbbival a Magyar-morva Határhegység és a 

 Beszkidek mentén óriási depresszió járva»: az ne igyekezzék másokat helyes szó- 

 képzésre, mondatszerkesztésre és helyesírásra tanítani. 



Ezek után nem csodálható, ha bizalmatlanul fogadom bírálata elején a kö- 

 vetkező kijelentést: nA 1.59 lapos, 44 szép ábrával ellátott könyv egyike 



