178 D! LÓCZY LA.TOS 



1800 lábra és a mioczén tenger ezután nyomult be. Sátoraljaújhely 

 környékén a zempléni szigethegységben verrucanot, werfeni palát, gutten- 

 steini mészkövet ismer fel. Királyhelmecznél a Bodrog síkságát és az 

 abból kiemelkedő halmokat látogatja meg. Eámutat, hogy itt a trachytok 

 régibb alapon nyugosznak, míg észak felé mind fiatalabb közeteken 

 terülnek el. Augusztus havában Eichthofen báró Nagymihályí, Szobráncz, 

 Ungvár, Szerednye, Beregszász és a Vihorlát alatti tiszai alföldről szól. 

 A magánosan álló beregszászi hegységet és a környező halmokat ismer- 

 teti és leírja az alunitos telepeket, melyekből malomkövet és timsót 

 termelnek. Értekezik e kőzet keletkezéséről és a kaolinról, Bereg, 

 ügocsa, Szatmár és Máramaros vármegyék trachythegységeinek beuta- 

 zásával fejezi be 1858. évi felvételi munkáját. 



Tapasztalatairól .1858 november havában a Geol. Eeichsanstalt 

 ülésén első magyarországi kampányának eredményeiről kimerítő elő- 

 adást tartott. Különösen a trachytokra vetett nyomatékot; az opálokat 

 kovasavas források tei-mékeinek mondta. Leírta a trachyt-fajokat, azok 

 módosulatait és tufáit. Az erupcziók sorrendjét és a gázexhalácziók 

 bontó szerepét. 1859-ben a E.-A. X. köt. Verhandlungen részében (30. és 

 köv. old.) a BEüDANTtól (iTrachytporphyr», <(Perliti) és "Malomkőporph jani- 

 nak nevezett kőzetekről beszél. Kimutatja, hogy a perlit a trachyt- 

 porphyrnak csupán megmerevedési módosulata, a malomkőporphyr pedig 

 gázexhaláczióktól származik. Ugyanott a 71. oldalon «Uber die edlen 

 Erzlagerstátten im ungarischen Trachytgebirgei) czim alatt Eichthofen 

 rámutat arra, hogy valamennyi érez telérekben lép föl. A trachytokat 

 három csoportba: 1. zöldkőtrachyt, 2. különféle, többnyire bazisos trachy- 

 tok és 3. a trachytporphyr csoportjába foglalja. A két elsőbe tartozók 

 tömeges erupcziók voltak, az utóbbiak vulkáni tünemények között ke- 

 rültek a felszínre. Az érczes telérek zöldköves trachytokban vannak : a 

 második csoportbeli kőzetek ritkán, a harmadik csoport trachytjai sehol 

 sem tartalmaznak erezet. Az ércztelérek fekvése, ásványszövetkezésük, 

 keletkezési sorrendjük nagy éleselméjűséggel és tágas látókörrel tárgyal- 

 tatnak ebben az értekezésben. Legelőbb a fluor és a chlorgázexhalácziók 

 quarczosodást okoztak; majd a kénhydrogénexhalácziók chlor és kén- 

 vegyületeket támasztottak ; a külső vizek beszüremkedése fejezte be a 

 munkát. A két utolsó folyamat között vették kezdetüket a széndioxid- 

 exhalácziók, melyek máig sem szűntek meg. A gázexhalácziók csak a 

 zöldkötrachytban okoztak érczes kiválásokat, de a fluorgázok és a chlor 

 csak a kőzet mélyebb részeiből vonhatták ki az érezek lekötött elektro- 

 pozitiv elemeit. Kovasavas kőzetekben (Perlit, obszidián, tajtékkő) éreznek 

 nyoma nincs, de annál több van az amfibol-trachytbau. 



Eichthofen tehát a zöldlsövesedést és érczképzödést már legelső 

 vulkanologiai tanulmányaiban a gázexhaláczíóknak tulajdonította. 



