BÁRÓ RICHTHOFEN FERDINÁND. 181 



Önöknél fiatalon és üdén dolgoztam, hanem mert az ott mindenütt él- 

 vezett felette kedves vendégszeretet is elbűvölt engem. 1859/60 telén 

 hirtelen elutazásom Ázsiába kiragadott engem az önök hazájáról folyó 

 tanulmányaimból és közléseimből. Munkálataimnak csak kis részét fejez- 

 hettem be, ezeket is csak töredékesen. Nagy érdeklődésem azonban 

 mindig megmaradt Magyarország iránt, a hol először láttam vulkáni 

 kőzeteket és sok más egyebet." 



Az elhunyt nagy ember, a kinek befolyása és hatása a tudományos 

 földrajzi mozgalmakra Németországban, és ennek vezetése folytán az 

 egész világon, Humboldt SÁNDORénál is nagyobb és közvetlenebb volt. 

 1877-ben foglalta el egyetemi tanszékét Bonnban, a honnét csak- 

 hamar a leipzigi, majd a berlini' Friedrich Wilhelm egyetem földrajzi 

 tanszékére került. Terhes feladatát önmegtagadással, dicsőséggel oldotta 

 meg. A földrajz annyit nyert az ö iskolájával, hogy most már min- 

 denütt geológussal igyekeznek betölteni a földrajzi tanszékeket; maguk 

 a humanisták és szociológusok is meggyőződtek, hogy a földrajzi kutatás 

 alapja a geológia. 1889-ben, a midőn az ő sorsában osztozva engem is 

 a földrajz tanítására terelt a kötelesség, PacHTHOFEN szinte vigasztalólag 

 bátorított jövendő feladatom teljesítésére. Ezt irta: «Nekem is sok fárad- 

 ságot és keserűséget okozott, míg átestem a nehézségeken, a melyeket 

 tárgyam mivelése kezdetben okozott ; mert hiszen későbbi éveimben 

 tértem át én is a földrajzhoz." 



EicHTHOFEN egyénisége a német nemzeté, tudománya az egész 

 világé, fiatal férfiéveinek legélénkebb munkássága azonban a miénk! 

 Társulatunk kegyelete az ő emléke iránt tehát nem csak a tudóst, ha- 

 nem a közvetlen munkatársat is gyászolja. 



Földtani Közlöny. .\A'A'V/. köt. 1906. 13 



