184 



D! WBINSCHENK ERNŐ 



Azonban már a táblácskák rendes kifejlődése is olyan a (iJáno8Ít»- 

 nál, hogy a rhombos kristályrendszert már eleve sem igen lehet való- 

 színűnek tekinteni. A Böckh által rajzolt vázlat ugyanis a kifejlődés- 

 nek egy kivételes esetét ábrázolja; a legtöbb kristály egy lappár sze- 

 rint megnyúlt, körülbelül úgy, mint az itt mellékelt vázlat, a mely a 

 normális esetet szemlélteti. Ehhez járul az is, hogy a fehér fényben 

 nem lehet tökéletes kioltást elérni, a mely csak a monochromás fény- 

 ben következik be. Ebből az következik, hogy a i'Jánosit« monoklin. 

 A véglapon merőlegesen kilépő bisektrix egyközös a symmetria-sikkal, 

 a mely körül keresztezett dispersió van jelen. 



Ezek az optikai tulajdonságok minden tekintetben a Copiapitéi ; 

 ha a «Já)iositi) föövét merőleges övnek veszszük, akkor a vele mintegy 

 , 106 — 109°-ot képező sik a basis (f; a 



Copiapitnk\ = 72") és a kis tompítás a 

 (409) alak, a melyben közelítőleg a ten- 

 gelysík is fekszik. A pleochroismust, fény- 

 törést és kettöstörést, mely utóbbit Linck 

 különben a Co}iiapitná\ is gyöngének 

 mond, az antofagastiai eredeti anya- 

 gon a fentiekkel teljesen megegyezőnek 

 találtam, úgy hogy optikailag minden 

 irányban egyenlőség uralkodik. 



Eltérés mutatkozik a faj súlyban, 

 a melyet Böckh piknométerben történt 

 mérések alapján a n Jánosit »-nál 2'510 — 

 2"548-nak talált, míg azt Linck és mások 

 a Copiapilnál kb. 2'1-nek határozták meg. Én magam a birtokomban 

 levő Copiapit fajsúlyát a lebegési módszerrel tetrabromacetylenben 

 megismételtem és 2-i7-et határoztam meg. Ezzel szemben Jánosit anyagom 

 sokkal finomabban pikkelyesnek bizonyult, semhogy ezen meghatározásra 

 alkalmas lett volna. Az ilyen finoman pikkelyes anyagoknál a fajsúly meg- 

 határozása legalább is kevéssé biztos s ennélfogva igen alárendelt jelentő- 

 ségű; semmi esetre sem lehet valamely irányban döntő. Valószínűbbnek 

 azonban az alacsonyabb érték látszik e vízben gazdag sónál. 



A mi a hasadást illeti, ez ismét teljesen megegyezik a Copiapité- 

 vel; a symmetriasík szerint való csillámszerű tökéletes hasadás mind- 

 két anyagnál közös, mindkettő azonkívül még a harántlap és a basis, 

 valamint a többször említett (409) hemidoma szerint is még elég jól 

 hasad, úgy hogy nem nehéz a Copiapit pikkelyes anyagából élesen 

 körülhatárolt hatoldalú táblácskákat kihasitani. 



Végül még a vegyi összetétel jön tekintetbe: a két anyag 

 minőleges kémhatása azonos, a mennyileges összetételben 



