190 V; BÖCKH HUGÓ ÉS D! EMSZT KÁLMÁN 



számos a szabályos tristály, melyeket mindenféle átmenet köt össze az 

 egészen elnyúltakkal. Annyi áll, hogy a különböző próbákban majd a 

 szabályos, majd az elnyúlt typus uralkodik. 



Weinschenk eltérő szögbeli adatai annál érthetetlenebbek, mert 

 hiszen eredeti anyag is állt rendelkezésére. 



Eeá kell utalnunk azonban már itt arra a tényre, hogy Des 

 Cloizeaux és Bebtrand egymástól függetlenül Copiapitnak mondott 

 anyagon szintén egy 10í2 foknyi szöget mértek, megfelelően a mi érté- 

 keinknek. E szögértéknek, a mint látni fogjuk, mélyebb jelentősége is van. 



A Jánosit hasadását Weinschenk, a mint már említettük, azonosnak 

 mondja a Copiapitéval, noha ez Linck adataival nem egyezik. Megjegyez- 

 zük, hogy a Jánosítnál igen is jól megfigyelhető két az (1 10)-nak Wein- 

 schenk szerint az (100) és (OOl)-nek megfelelő hasadási irány, de a 

 (409) szerinti hasadást nem észlelhettünk. 



liendes eset, hogy több Jánosit kristály fekszik egymáson, melyeken 

 a kristály egész hosszában végig megy a prizma szerinti hasadás. Az egy- 

 más alatt fekvő kristályok elhatároló vonalai szintén a hasadási irányok 

 benyomását kelthetik, de mig a prizma szerinti hasadás végigmegy a 

 kristályok egész hosszán, az (OlO)-nak megfelelő elhatárolás, mely a hasa- 

 dás benyomását kelti, mindig csak az (110) szerinti elhatárolásnak meg- 

 felelő vonalak között észlelhető. 



Az (110) szerinti hasadás egészen egyenlő értékű, a mi különben 

 szintén rombos symmetriára utal. 



Megjegyzendő, hogy a (001) forma, a mire Weinschenk az egyik 

 prizmalappárt és a mely irányra az egyik prizmás hasadási irányt vissza 

 akarja vezetni, Linck által a Copiapitoii nem észleltetett. 



Egészen sajátságos álláspontot foglal el Weinschenk a Jánosit faj- 

 súlyát illetőleg. A Copiapit fajsúlya 2-1 — 2-3, a mint azt Weinschenk is 

 elismeri. Mi a Jánosit fajsúlyát 2-5-nek találtuk. Weinschenk azt írja : 



ezzel szemben Jánosit anyagom sokkal finomabban pikkelyesnek 



bizonyult, semhogy ezen meghatározásra alkalmas lett volna. Az ilyen 

 finoman pikkelyes anyagoknál a fajsúly meghatározása legalább is kevéssé 

 biztos és ennélfogva igen alárendelt jelentőségű ; semmi esetre sem lehet 

 valamely iránj'ban döntő. » (1. c. p. 184.) 



Elismerjük, hogy ily finom, szemcsés anyagnál a piknometrikus 

 meghatározásnál az anyaghoz tapodó levegő hibát okozhat. E hibaforrás 

 azonban elkerülhető kellő óvatosság mellett a volumenometrikus meg- 

 határozásnál. 



Egy másik bajt az esetleg hozzákevert idegen anyagok okozhatnak. 

 E célból teljesen tiszta Jánosit anyagot válogattunk ki, melyet előzőleg 

 chémiailag azonosítottunk. Megjegyzendő, hogy úgy a Jánosittal előfor- 

 duló amorph vasszulfát és a Jánosit mindjárt megemlítendő átalakulási 



