194 D! BÖCKH HUGÓ ÉS D! EMSZT KÁLMÁN 



mérésnél, hogy 108 fok helyett 102 fokot mérjenek. Ellenkezőleg az a 

 kérdés merül fel, hogy egyrészt Linck, másrészt Des Cloizeaux és Bert- 

 RAND ugyanazt az anyagot vizsgálták-e? A dolog úgy áll, hogy a 

 Jánosit például idővel a Copiapit összetételével biró anyaggá alakulván 

 át, a chemiai analysis ezen ásvány összetételét adja, a fajsúly is ezé 

 az ásványé lesz, de a szögértékek megmaradnak. Szóval szükséges lesz 

 a különböző, Copiapituak mondott anyagoknak ezirányban való átvizs- 

 gálása, annál is inkább, mert a mint Daeapsky adataiból, a ki egész 

 sereg vasszulfátot akar a Copiapit elnevezés alatt összefoglalni, is 

 kitűnik, magának a Copiapitnak detiniálása nem exaet és * valószínű, 

 hogy az, a mit mint Copiapitot irtak le, többféle eredésű anyag, hiszen 

 éppen úgy, mint a Jánosit, más szulfátok is átalakuUiatnak a Copiapit 

 összetételével rokon anyagokká. 



A mi most a Jánosit optikai viselkedését illeti, meg kell jegyez- 

 nünk, hogy kellő felszerelések hiányában — sajnos — nem voltunk 

 és vagyunk még abban a helyzetben, hogy pontos törésmutatókat adhas- 

 sunk számokban kifejezve és ezirányban csak becslésen alapuló approxi- 

 mativ adatokat soroltunk fel. 



Megjegyezzük azonban, hogy az elváltozott Jánosit kristályoknál 

 tényleg nagyobb a kettöstörés, mint az üdéknél, a mely utóbbiak táblás 

 lapján 0025 mm vastagság mellett keresztezett nikoloknál elsőrendű 

 sárga szín észlelhető, míg a legvékonyabb lemezek szürkék maradnak 

 keresztezett nikolok mellett. Weinschenk azon állítása, hogy az egységes 

 lemezek fehér fényben nem oltódnak ki teljesen, nem áll. Az üde és egységes 

 Jánosit-kristályok keresztezett nikolok mellett fehér fényben is teljesen 

 elsötétednek. A nem egységes és az elváltozott kristályoknál ez már 

 nem észlelhető és bizonyos optikai eltérések a chemiai elváltozásban 

 lelik magyarázatukat. 



Készséggel elismerjük azonban, hogy az, a mit Weinschenk úr a 

 Jánosit pleochroizmusáról mond, ha éppen akarjuk, belemagyarázható 

 az eredeti szövegünkbe. E szövegnek precziz fogalmazásban így kell 

 hangzania. "Az ásvány a legvékonyabb lemezekben is pleochroitiku8.» 

 Kijelentjük azonban, hogy távol állt tőlünk annak a constatálása, 

 hogy a vastagabb lemezek, ha egységesek, nem volnának pleochroi- 

 tikusak. 



Az előbbieket összefoglalva, constatálhatjuk, hogy a Jánosit szög- 

 értékei, fajsúlya, hasadása, valamint chemiai összetétele alapján nem 

 azonosítható a Linck által vizsgált Copiapittal. Kivéve, ha, mint azt 

 Darapsky akarja, egy egész sereg vasszulfátot foglalunk össze Copiapit 



* Darapsky L. Ueber einige Mineralien aus Atacama. N. J. f. M. G. u. P. 

 1890. I. k. .50. o. 



