TÁRSULATI ÜGSBK. 207 



mészkőből áll. Egy lapos boltozat alakjában helyezkednek el a mészkőrétegek, ben- 

 nük vezérkövületekkel sikerült felismerni a rhíptiai dachsteinmészkövet, a liasz 

 három emeletét, a felső jura systema aeanthieum- és tithonemeletét és az alsó 

 krétát. Négy geológiai rétegsysteráa van tehát ezen a kis folton képviselve. Végül 

 a diluviumbeli mésztufa, mint hatalmas forrásképződmény, borítja a Kalvária-domb 

 keleti lejtőjét. Ennek jelenkori maradványai a tóvárosi források tufalerakodásai. 



"2. Kormos Tivadar «Adatok Tatatóváros és környéke fiatalabb képződményei- 

 nek ismeretéliezu czímen tartott előadást. A tatai nagy tó altalaját a pannóniai 

 emelet felső színtje alkotja; belőle előadó a Valenciemiesia Reussi, NsüM.-t gyűj- 

 tötte. E fölött elég nagy kiterjedésben fluviatilis, helyenként vékony kavicseres ho- 

 mok fekszik, a melyben erősen koptatott kövületek (C.ongerin ungula-caprae, 

 MüNST. stb.) találhatók. Ez a homokréteg fiatalabb ugyan, de előadó szerint még 

 ugyancsak plioezénkorú s valamikor a tó vizének helyét foglalta el. Hogy azonban 

 a homok képződése a plioczén-korszak bevégeztével sem szűnt meg, azt az Agostyán 

 felé vezető út mentén több helyütt feltárt, hasonló kifejlődésű homokrétegek bizo- 

 nyítják, a melyekben eoczénkorú foraminiferákon kívül a diluviális kort jellemző 

 kövületek is találhatók. A tekintélyes tömegekben fellépő szemcsés édesvízi mészkő 

 Süttö és Dunaalmás környékén ó-diluviáhskorií, benne Telphusa jluviatilis, Latr. 

 és Elephas primigenius, Blumb. találtatott más nagy emlősállatok maradványaival 

 együtt. A tatai hatalmas mésztufa-gát ennél fiatalabbnak látszik ugyan, de még 

 szintén diluviális, a mennyiben olyan csigák találhatók benne (Melánia Holandri, 

 FÉE. var. Berlani, Bgh.), a melyek ma már csak messze délen élnek. A mészkő és 

 a mésztufa hatalmas források munkájára vallanak, a mint azonban a faunából kö- 

 vetkeztetni lehet, a víz hőfoka nem volt mindenütt egyenlő s a voltaképeni ther- 

 mák között a már lehűlt forrásvíz bizonyára mocsaras helyek, pocsolyák alakjában 

 gyűlt meg, a melyekben dixs növényzet és gazdag állatélet volt. Ujabban Balogh 

 Ferencz tatai kántortanító a mésztufában rák- és csontmaradványokat is talált, a 

 melyeknek közelebbi vizsgálatáról előadó későbben számol be. Dunaalmás és Alsó- 

 galla között — a tatai mésztufán kívül — még több kisebb forrásmészkő-kúp lát- 

 ható. Mindezek együttvéve egy tekintélyes, ÉÉNy — DDk-i irányban elnyúló hasadás 

 forrásrendszeréhez tartozó képződéseknek látszanak. A források vize ma már java- 

 részt elapadt s mint utolsó mohikánok a tatai Angolkert forrásai tekintendők, a 

 melyek még ma is raknak le meszet, bárha kis mennyiségben is. 



Dr. Lörenthey Imre megjegyzi, hogy a Congeria ornithopsis, BRUs.-nak a 

 Cong. Czjzeki, Partsch és Valenciennusia Reussi, Neum.-vbI egy rétegben való elő- 

 fordulását illetőleg kételyei vannak, a mennyiben a Cong. ornithopsis eddig csakis 

 az alsó pannóniai emeletből ismeretes, míg a Cong. Czjzeki a, felső pannóniai emelet 

 középső, a Val. Reussi pedig ugyancsak a felső pannóniai emelet magasabb 

 rétegeiből. 



Kormos Tivadar erre vonatkozólag azt a felvilágosítást adja, hogy összesen 

 egy négy méter vastag rétegből gyűjtött, a melyben nem valószínű, hogy a pannó- 

 niai emelet alsó és felső része képviselve legyen, annál kevésbbé, miután a rétegek 

 petrographiai kiképződése teljesen egyező. 



3. Dr. ToBORFFY Zoltán Aiiglesiten tett megfigyeléseit adja elő. A kérdéses 

 Anglesitet Hopp Ferencz hazánkfia gyűjtötte déli Ausztráliában, Broken-Hill ezüst- 

 bányáiban. A vele együtt előforduló Cerousitet már Müoge ismertette, mint ikreket 

 az (130) szerint. Az Anglesiten észlelt alakok : 



