208 



piramisok. 



Három változat volt megkülönböztethető : 



1. táblás kifejlődés az mcaoylzd). combinatiókkal ; 



2. elliptikus átmetszetü kristályok, nagyobbra fejlődött /, d és z lapokkal ; a 

 leggyakoribb combinatio mcaoyzldrjfÁv).; 



3. kettős ékalakú egyének, erősen fejlett / lapokkal, a ;? és // nélkül, de 

 helyettük s. p és q lapokkal. 



l'.HUi áprüis 't.-éii.. — Elnök: Dr. Koch Antal. 

 Előadások: 



1. Dr. SzÁDEczKY GxuLA A Bihar hegység középső részének 

 kőzettani és tektonikai viszonyairól értekezik. A hegység kőzetei- 

 nek általános áttekintése után a tüzes eredésfi kőzetekkel foglalkozik részle- 

 tesebben. Hivatkozva ezekre vonatkozó előbbi dolgozataira, most vegyi alapon 

 is constalálja ezeknek sajátságos provinciális jellegét, minek egyik fővonása az 

 alumíniumban való gazdagság. 



A rézbányai és szárazvölgyi (^vale sacai) telérek összeköttetésben állanak 

 a petroszi nagy dacográuit tömeggel. Ezek a kőzetek mind granito-diorilo^ 

 magmának származékai, ilyenre vall az a nagyon mállott telérkőzet is, a 

 melyet Windhager Ferencz bostonit néven leírt, a mely név tehát nem illeti 

 meg azt a közetet. 



Két tektonikai főirány mutatkozik e vidéken. Az egyik KEK — NyDNy-i, 

 a melyet egyebek között a Biharfüredtől K-re elterülő nagy andesites dacit- 

 tábla vonulata követ, a mi a felső krétakorban megkezdette a fiatalabb erup- 

 tiók sorozatát. A másik, fiatalabb, jobban látható irány az ENy — DK-i irány, 

 a mely szerint az üledékes kőzetek vannak erősebben összeszakadva, elve- 

 tődve. Ezt követik uralkodólag a déli terület telérei, valamint az itteni alu- 

 miniumérczek vonulatai is. Ezek az erupcziós közetek képződése után meg- 

 maradt anyalúg termékének tekinthetők. 



2. Dr. LöKENTHEY Imee Budapest pannóniai- és levantei 

 korú rétegei és ezek faunája czímen tart előadást. Kimutatja, hogy 

 ezek az évtizedek óta ismert és jól föltárt rétegek a mai napig sincsenek 

 kellőleg ismertetve. Az ezeket tanulmányozó szakírók csakis a petrographiai 

 minőségre fektettek súlyt. Szabó J. 1879-ben, majd Inkey lS92-ben említ e 

 rétegekből kövületeket, Halaváts azonban még 1902-ben is általában meddő- 

 nek mondja. Ezzel szemben az előadó kimutatja, hogy e képződmény faunájá- 

 nak gazdagsága vetekedik Magyarország e korbeli lelethelyeiuek leggazdagabb 

 faunájával (kb. 200 faj). A faunából és a települési viszonyokból kimutatja, 

 hogy meg vannak Budapest környékén a pannóniai emeletnek mindama 

 szintjei, melyeket a Balaton környékén megállapított : az alsó pannóniai 



