A HORVÁTORSZÁGI KRAPINAI DILDVIALIS EMBER. 



243 



eluviális részéből a Bhi)!. Mercki-töl származó csontdarabok — köztük 

 több megpörkölt is — kerültek ki. Sőt közvetlenül az utolsó barna agyag- 

 réteg fölött, egy nagyobb tűzhely mellett, az említett állatfaj egy tökéletesen 

 kifejlett egyénének teljes koponyáját is találtam. Eutot úr bátran eltekint- 

 hetett volna attól a föltevéstől, hogy a krapinai fekvőhely meg lett volna 

 zavarva, mert hiszen a tűzhelyeket nem a víz hord össze, a Rhm. 

 Mercki sem maga pörkölhette meg a tűznél saját csontjait. Még meg- 

 jegyzendő, hogy — eltekintve a kulturrétegek széleinek fölhajlásától, a 



1. ábra. 



mi a feltöltött barlangfenék utólagos süppedésének következménye — 

 az összes képződmények, még az üledékek is, 12° alatt D felé dűlnek. 

 Ebben, még a felső diluvium előtt, az idősebb diluviális képződmények- 

 ben végbement rétegzavarásban e lelőhely korának meghatározására 

 fontos kritériumot látok a Száva és Dráva lapályának Elephaa primige- 

 nius-i és Rhinoceros antiqiiitafis-t tartalmazó normális felső diluviális 

 képződményeivel szemben. Én a krapinai fekvőhelyet a Penk értelmében 

 vett (4) (iMindel-Kiss interglaciális időszakba » állítom és ismételve 

 megjegyzem, hogy az embert kísérő krapinai állatfaunák és kőszer- 

 számok a taubachira igen hasonlítanak. A következőkben e lelet- 

 helyről megegyező alakjait sorolom fel : 



17* 



