A HORVÁTORSZÁGI KRAPINAI DILUVIALIS EMBER. 



245 



temporale milyenségét kell kiemelnem. Mindenekelőtt ki kell emel- 

 nem a processus mastoideus fejletlenségét az os tympanicum 

 feltűnő vastagsága mellett. Az erős alsó állcsonthoz, vagyis ennek meg- 

 nagyobbodott izületi bütykéhez a fossa glenoidalis a processus 

 zygomaticus-szal minden részében alkalmazkodott. De a tympani- 

 cum mellső felülete s különösen a fossa glenoidalis belső elhajlott 

 felülete az alsó állcsont megnagyobbodott izületi bütykéhez illik és 

 pedig oly módon, hogy még egy spina glenoidalis fejlődött ki. 



Igen figyelemreméltó a fissura Glaseri és a sutura spheno- 

 temporalis egymáshoz való helyzete. Ez a két varrat nem ügy érint- 

 kezik, mint a recens embernél, hanem a sutura sphenotempo- 



A B 



2. ábra. Homlokcsont-töredék a felső szemívekkel (kisebbít\'e) 

 A elülről ; B oldalról. 



ralis — minthogy a fossa glenoidalis belső része derékszögben 

 elhajlott — mélyebb helyzetbe jut, mint a fissura Glaseri s azon- 

 felül mindkét varratnak a koponya hossztengelyéhez képest eltérő az 

 állása. A modern embernél t. i. a fissura az említett tengelyhez meg- 

 lehetősen rézsút áll, mig a krapinai embernél majdnem merőleges reá. 

 Felemlítem még, hogy az egyik töredéken erős processus postgle- 

 noidalis is van, a milyent máskülönben recens embernél nem lehet 

 észlelni, legalább nem olyan hatalmas kifejlődésben. A tympanicum 

 megvastagodása és a processus mastoideus csekély fejlettsége 

 következtében az utóbbinak a helyzete is valamivel hátrább került, a 

 mit különösen akkor látni, ha a fossa glenoidalis hátsó elhajlott 

 része és a reá fekvő os tympanicum fölött egy síkot képzelünk. 

 Aproc. zygomaticus erős, de nincsen teljesen megtartva, úgy 

 hogy alakját, főkép pedig netaláni felhajlását megállapítani nem lehet. 



