246 



D! GORJANOVIC-KRAMBERGER KAROLY 



Ha még egyszer áttekintjük a homlok-arczélt (3. ábra), egy érdekes 

 tüneményt látunk: a mondott arczél ugyanis a nasale profilával egy vo- 

 nalba esik. Míg a recens embernél a na- 

 sale rendesen a homlokarczéltöl tompaszög 

 alatt eláll, a krapinai embernél, mint em- 

 lítettük, a nasale — hasonlóan mint pél- 

 dául a csimpánznál — a homlokarczél 

 meghosszabbításába esik. Az alacsony, 

 hátrafutó homlokkal még egy tünemény 

 függ össze, tudniillik az, hogy a lamina 

 cribrosa tapadóhelye és vele a crista 

 galli helyzete rézsút le és hátrafelé el 

 van tolva. A magas homlokú recens em- 

 bernél e tapadóhely majdnem egészen víz- 

 szintes. A homlok nagyobb hajlásával a 

 mellsö-belsö bazálís koponyarész is rézs- 

 útos állásba került. A homlok bazálís ré- 

 szének duzzadtsága és a homlokrésznek 

 orrfelé való meghosszabbodása következté- 

 ben a krapinai embernél úgy a crista, mint a lamina is mélyebben 

 fekszik, mint a recens embernél. 



3. ábra. A recens R és a krapinai 

 Kejnher homlok-arczélének com- 

 binátiója. Aí^uasion, G eristagalli. 



A B 



4. ábra. Baloldali felső állcsont. Terrn. nagyságban. 

 .4 kivülröl ; B belülről. 



A krapinai embernek a sziklacsontján is látunk figj'elemreméltó 

 tüneményt, hogy t. i. a sulcus sigmoideus még nem érte el a 

 modern embernél meglévő állandó helyzetét és mélységét. Itt egy már 



