250 d: gorjanovic-krambergee károly 



melyek keverve gyűjtettek, mégis szabad az ugyanazon testrészhez 

 tartozó számos eltérő töredékből a fenti következtetést vonni. Mielőtt 

 a faj diagnózist felállítanám, még a csontváznak néhány részéről meg 

 kell emlékeznem. Még az állcsontoknál maradva felemlítem, hogy a 

 krapinai összes állcsontokon több foramina mentalia ügyelhető meg, 

 Továbbá egyetlen egy alsó állcsontnak sincs spina mentalis inter 

 na-ja; ezek helyett látni, hogy a forament egy többé-kevésbé feltűnő 

 gödörszerű mélyedés veszi körül és a foramen alatt csak két érdes 

 kissé kimagasló helyet látni, a melyek a musc. genioglossi tapa 

 dására szolgálnak. Hasonlót minden diluviális állcsonton lehet észlelni 

 csak megjegyzem, hogy hasonlót neolith és recens állcsontokon is láttam 

 bár az utóbbiaknál ez inkább szórványosan fordul elő. 



Eöviden még a krapinai ember fogairól is meg kell emlékeznem, 

 minthogy ezek több elsődleges jelleget mutatnak, a melyek ugyan a 

 modern embernél is itt-ott előfordulnak (czigányok stb.), de nem oly 

 általánosan, mint a diluviális embernél. Különösen érdekesek az ifjabb 

 egyének második fogzásából való fogai, a melj'ek még nem működtek. 

 Ezek a fogak számos zománczfodrot tűntetnek fel, a mi különösen a 

 moláris fogaknál jól látható, de a többi fogaknál is megvan, így pl. az 

 /^-nál is, hol a korona belső felületén kúpalakú zománczfodrokat, sőt 

 még tallonszerű bazális zomáuczelválásokat is találunk, a melyek a 

 rágásnál szintén közreműködtek. Máskülönben az /-ek, illetőleg ezek 

 gyökerei, a labium felé rendesen domborúak. 



A zománczredőkről még csak azt jegyzem meg, hogy igen tisztelt 

 barátom, dr. Schlosser M., a kövűlt emlősök legkiválóbb ismerője, a 

 midőn a második fogzásból való krapinai alsó-bal i¥j-et az Aiilhro- 

 poduíf Brancoi (8) megfelelő fogával összehasonlítja, azt mondja, hogy a 

 krapinai ember fogalakja erősen közeledik az Aitlhropodus BrancoUéh&z, 

 a mennyiben moláris fogainak szintén nagyon alacsony dudoraí és 

 feltűnő sok redője van. 



Térjünk át most már a többi testrészre. A gerinczoszlopból ugyan 

 vannak egyes csigolyák töredékei, de rajtuk semmi különöset nem 

 találunk. Sokkal fontosabbak azon részek, a melyek a végtagokhoz 

 tartoznak. Mindenekelőtt a mellső végtagot óhajtom tárgyalni, minthogy 

 belőle aránylag a legtöbb és legjobb darab van meg. Megemlítem itt 

 a 7 claviculát, a melyek gyöngeségűk és csavarodottságuk által tűnnek 

 fel és ebben a tekintetben a neandertali és a spyi emberek claviculáitól 

 különböznek. A hnmertis szintén még gyenge volt s a fossa olecrani 

 és a fossa coronoidea közötti fal még át volt lyukasztva. A humeri 

 (4 darab") kétféle embertől származnak, a melyek közül egyike talán 

 törpe volt. A többi végtagcsontokat (ulna, radius, ujak) nem említem, 

 mert semmi különöset sem nyújtanak. 



