D! GORJANOVIC-KRAMBERGER KAROLY 



Az Összes megfigyelések alapján a homo piimigenius-nak követ- 

 kező fajdiagnozisát lehet megállapítani : 



A koponya különböző alakú, szélestől keskenyig. 

 A koponyatető többé-ke vésbbé lapos vagy boltozott. 

 A homlok hátrafutó és erős felső szemívekkel ellátott. 

 Az occipítale erősen hajlott. A processus mastoideus 

 még gyönge; az os tympanicum vastag. Aspina angu- 

 laris és sp. glenoidalis a sutura sphenotemporalison 

 van. A processus postglenoidalis erős vagy már redu- 

 kált. A lamina cribrosa rézsut le- és hátra-felé helye- 

 zett. Az orrcsontok részben még összenőttek. A pro- 

 cessus zygomatícus erős. A sulcus sigmoídeus vagy 

 hiányzik, vagy többé-kevésbé élesen bevágott. Az áll- 

 csont többé-kevésbé prognáth. Az alsó állcsont mellső 

 bázisa legömbölyödött vagy lelapított és többé-kevésbé 

 megvastagodott. Az alsó állcsont, a melyen vagy nin- 

 csen állcsúcs vagy ennek csupán első nyoma látszik, 

 egyforma magas vagy pedig elül magasabb, mint hátul 

 (az il/,-nél). A spina mentalis interna helyett gödör- 

 szerű mélyedések vannak, vagy ezek mellett még gyön- 

 gén érdes kimagasló helyek, a melyek a spina mentalis 

 első nyomait jelzik. Foramen mentale 1 — ?> van. A fogak 

 erősek, nagyok, számos zománczfodorr al. Az M^ sok 

 du dorossághoz mutat hajlandóságot. Az / gyökerei 

 rendesen erősen hátrahajlanak. A fogív ovális, hyper- 

 bolikus vagy a Pj-nél befűzött. A clavicula legtöbbször 

 igen gracilis és gyakran erősen csavarodott. A mellső 

 végtag egyáltalában még gyönge. 



E diagnózisból, a melybe — a galley-hilli kivételével — a többi 

 ó-diluviális ember jellemeit is belefoglaltam, azonnal látni, hogy itt a 

 jellegek egész sorával van dolgunk, a melyek több varietásra voltak 

 eloszolva. E jellegek sorából — előzetes tájékozás czéljából — csak az 

 alsó állcsontokat ragadtam ki s ezek alapján két varietást állítottam fel. 

 Ily különválasztás jogosultságát úgyis majd szerencsés leletek fogják 

 eldönteni. Minden kétségen felül áll azonban az, hogy már a régibb 

 diluvium tartama alatt több variefás állott fenn, mint ezt már említet- 

 tem is. Magában véve már ez az ismeret is azt sejteti velünk, hogy 

 az ember már sokkal előbb volt meg és hogy akkor egységes alkata 

 volt. Diluviálisnál régibb emberi maradványokkal ugyan nem rendel- 

 kezünk, de már ezek is elegendők arra, hogy belőlük az ember 

 fejlődésének folyamatát kiolvashassuk. Ezek ugyanis azt mutatják, hogy 



