VADASZ M. ELEMÉR 



intermedium, Lóczy és az E. cordaliini, Penn. között álló — alaknak 

 felel meg. Sajnos azonban, hogy a megtartási állapot ennek a ténynek 

 határozott megállapítását lehetetlenné teszi. 



Hemiaster kalksburgensis, Lbe. 



1871. Hemiastevkalkshnrgensis, Laube. Die Echinoiden . . . p.69. Taf. VIII.Fig. 5. 



Számos töredék és két teljes, csak kissé összenyomott példányunk 

 van, a melyek mindegyikén láthatók azonban a fajra jellemző részletek 

 8 így Laube fajával teljesen egyeztethetők. 



Schizaster Karreri, Lbe var. hungaricus, nov. var. 



X. tábla 3a — h ábra. 



Alakja csaknem teljesen kerek ; legnagyobb szélessége körülbeli.1 a 

 középre esik. Felső része gyengén domború, a hátsó legmagasabb résztől 

 gyenge folytonos ívben lejt mell felé. Az alfelnyilást viselő oldal a felső 

 részből hirtelen eséssel folytatódik, egyenesen lemetszett és az alsó 

 részszel QO'^-nál nagyobb szöget zár be. Az alsó rész lapos, a száj- 

 nyílásnál kissé benyomott. 



Mellső páratlan ambulacral barázda aránylag keskeny (^8 mm), 

 mély, a perem felé egyenlő szélességgel folytatódik s a perem ennek 

 megfelelöleg kissé kivájt ; a kivájáson túl — bár kissé gyengébb — 

 egészen a szájnyílásig követhető. A barázda oldalfalai merőlegesen 

 állók ; peremén bütykös él vonul végig ; pórusai példányunkon nem 

 láthatók. 



Páros ambulacrahák 90°-nál valamivel kisebb szöget zárnak be. 

 A mellső pár széles, egyenes, közvetlen a tetőponttól való kiindulásuknál 

 kiszélesedő, tehát nyélnélküh. A likacssorok a barázdát egyenlő sávokra 

 osztják ; egy-egy sor körülbelül 22 — 26 hkacsból áll. A külső soroklian 

 álló likacsok hosszúkásabbak, vesszőalakúak (•■), míg a belső sorokban 

 állók rövidebbek, teljesen elUptikusak (•). A hátsó ambulacral barázda- 

 pár csaknem teljesen elliptikus, valamivel hegj-esebb szöget zár be, mint 

 a mellső. Likacssorok 10 — 12 likacsból állanak, a melyek alakra a mell- 

 sőkkel megegyeznek. Az interambulacrahák a tetőpont felé összeszűkül- 

 nek és helyenként — különösen pedig a páratlan és mellső páros 

 ambulacrahák között — erős, két sorlian álló bütykökkel díszítettek. 

 Az egyik sor a páratlan ambi;lacral-barázda peremén van. a másik 

 pedig az interambulacraliának középvonalától kissé meU felé tolt ; a 

 két sor a tetőpont felé — körülbelül a páratlan mellső barázda felső 

 harmadán — egj'esül. A bütykök a galandvonal keresztezésénél legerő- 

 sebbek. Tüskedudorok szabálytalanul elszórtak, a plastronon pedig sza- 



