MÉO EGYSZER A COPIAPITRÓL ÉS JÁNOSITRÓL. 293 



Ha végül dr. Böckh Hugó közölt ábrámon kifogásolja azt, hogy 

 abban a {001} alak is adva van, a melyet a Copiapüon mint kristály- 

 alakot nem észleltek, ügy megjegyzem, hogy ez az alak először is egy 

 hasadásnak felel meg, másodszor pedig a Copiapit meglehetősen számos 

 klinodomáinak nyomát adja, a melyeknek egyenkinti meghatározása az 

 apró (íJánosííi) -kristályoknál természetesen teljes lehetetlenség. 



Továbbá tagadja dr. Böckh Hugó, hogy a vJdnosit>> lemezkéinek 

 kioltása tökéletlen. Ezzel szemben nem marad számomra más hátra, 

 mint e ténynek ismételt megállapítása ; gyönge keresztezett dispersió 

 következtében úgy a Copiapit, mint a íJánosiU symmetriasikjukkal 

 egyközös hasadási lemezkéikben kissé tökéletlenül oltódnak ki. Egészen 

 érthetetlen azonban, ha dr. Böckh Hugó, hogy a »Jáiiosit)i-nak tőle 

 fölvett rhombos kristályrendszerét bebizonyítsa, az egyik lemez- 

 két élére állítja, hogy ebben a helyzetben megállapítsa az egyenes ki- 

 oltást, mert hisz az az öv, a melyben megfigyeléseit most már végzi, 

 a monoklin kristályrendszert föltételezve, éppen a symmetriatengely 

 öve és az egyenes kioltás ennélfogva már előre is magától értetődő volt. 



Mindezek a megfigyelések ahhoz az absolut meggyőződéshez vezet- 

 nek, hogy a Copiapit és <iJáiio>^it» között sem optikai, sem krystal- 

 lographiai tekintetben nincsen semmiféle különbség, a mit 

 az itt egyenkint ismételt észleléseken kívül a törési mutatók, pleo- 

 chroismus stb. első munkámban említett azonossága is bizonyít. 



Ha pedig két anyag mindazon vonatkozásokban teljesen meg- 

 egyezik, a melyek a petrographiában általánosan alkalmazott s oly csal- 

 hatatlannak tekintett optikai-mikroskopiai módszerek részére hozzá- 

 férhetők, akkor mindenesetre súlyos okoknak kell fenforogniok, hogy a 

 két anyag különbözőségét érthetővé tegyék. 



Ehhez bizonyára nem elegendő ily finom pikkelyes anyag faj - 

 súlyának a meghatározása s épp oly kevéssé olyan anyagok elem- 

 zéseiben nyilvánuló csekély eltérések, a melyeknek tisztátalan 

 volta elismert. Azok a Copiapit és a supponált <.tJánositf> moleku- 

 láinak csekély különbségéről szóló chemiai-theoretikus fejtegetések, a 

 melyeket dr. Böckh Hugó újabban az elemzésekhez füz, szintén nem 

 segítenek át ezen. Ezt már egy egyszerű megfontolás is tisztán mutatja, 

 ha a fajsúly jelentékeny különbsége a könnyebb fajsúlyú, basisos sónak 

 meghatározott Copiapit és a nehezebb, neutrálisnak tekintett <i Jánosit » 

 között megvan, akkor a kettőnek molekuláris szerkezete annyira külön- 

 böző, hogy más physikai tekintetben valami analógia már eleve egészen 

 valószínűtlenné válik. 



Ehhez azonban még az is hozzájárul, hogy a «Jdnosit» fölvett vegyi 

 összetételével azonos Coquinihit, a melynek heteromorph módosulata az 

 előbbi volna, a Copiapittal állandóan társulva van. Ennek ellenére a 



