aS>6 ^ KORMOS TIVADAR 



ben azonban alkalmam volt a WEiss-féle Neritinákat közelebbről meg- 

 vizsgálni s ekkor azonnal láttam, hogy Weiss tévedett, a mennyiben 

 itt nem a Neriliiia Janubiali.'<, hanem a Neriliiia pivrosliaiia-vaA van 

 dolgunk. Weiss megtévesztését minden bizonynyal az okozta, hogy a 

 tőle ismertetett Neritinák nagy része zegzugvonalas díszítésű és nem 

 egyszínű, fekete, mint azt a A', prevostiana eddigi leirói általában 

 mondják. A tévedés lehetősége közelfekvö s mint azt más helyütt leg- 

 közelebb előadom, hasonló eset velem is megtörtént. 



Most már tudjuk, hogy a Neriliiia prevostiana, C. Pfr. színe- 

 zése korántsem oly állandó, mint azt régebben gondolták, a mennyi- 

 ben egyszínű, sötét példányok mellett zegzugvonalas, söt a Neritina 

 flnvialilis, L. hálós díszítésére emlékeztető rajzolatú példányok is elő- 

 fordulnak. Az alap pedig lehet fehér, szürkés, zöldesszürke, rózsaszínű 

 B a lilaszin minden árnyalata egészen a feketéig. 



Ilyen körülmények közt csak megerősítést nyer az a legutóbb 

 hangsúlyozott nézetem,'' hogy Brusina a püspökfűrdői fossilis Neritinák 

 színbeli eltéréseit túlbecsülte, a midőn ezek alapján külön-külön válto- 

 zatokról beszél.* A legújabb megfigyelések alapján nyilvánvaló, hogy 

 az eltérő színnek és rajzolatoknak ezen a fajon semmi elkülönítő értékűk 

 nincsen. 



A Neritina prevostiana ez ujabb előfordulása annál érdekesebb, 

 mert egyrészt ez a faj a magyarországi diluviumból még alig ismeretes, 

 másrészt pedig a városhidvégi példányok oly közel állnak a typusos 

 siciliai Neritina Dieridionalis-hoz, hogy ettől csak gyakorlott szem tudja 

 őket a rajtuk látható gyenge válltaraj révén különválasztani. Az egy- 

 színű példányoktól eltekintve — a rajzolatok mind a két typusa: a zeg- 

 zugvonalak és a hálós szerkezetű mind a kettőn előfordul. 



Végeredményben nyilvánvaló az, a mire az éles látású Clessin 

 már 1887-ben utalt,""' s a mit ujabban Bri sina és mások is ismételten 

 hangsúlyoztak, hogy t. í. a Neriti)ia. prevostiana még a liarmadkorból 

 származó relietum-faj s a Neritina meridioiialis legközvetlenebb roko- 

 nául tekintendő, ügy látszik azonban, hogy ez az alak hazánkban a 

 diluvium alatt sokkal általánosabban volt elterjedve s ma már kivesző- 

 ben van. Erre vall az a körülmény is, hogy napjainkban oly távol eső 

 helyeken él egymástól (Bélai mészalpok, Eobogány, Podsused. Tapolcza), 

 a miből joggal következtethetünk arra, hogy a közbeeső területeken 

 még a pleístocénben is jóval több helyen élt. 



" A Püspökfürdö hévvizi faunájának eredete. Földt. Közi. XXXV. 8 — !l füzet 

 399. oldal. 



* Eine subtropische Oasis in Ungarn. Mittbeil. d. Naturw. Ver. Steierm. 190:2. 

 ^ Die MoUuskenfauna Oesterreich-Ungarns und der Schweiz. p. (;99. 



