372 LÖEENTHEY IMRE 



szeptember :25-ikén, mint Zittel Károly evangélikus lelkésznek (plébá- 

 nos), legfiatalabb fia. Az atyja később Heidelbergbe költözött, a hol a kis 

 Kíroiy a gymnasiumot és az egyetemet is végezte. A természettudo- 

 mányok szeretete már kora gyermekkorában fölébredt benne. Már mint 

 gymnasista, 1 'l- éves korában bejárt — az akkor híres — LoMMBL-féle 

 ásványkereskedésbe, a hol csigákat és kagylókat határozgatott és rende- 

 zett, így játszva szerezte meg azt a bámulatosan biztos alaki érzéket, 

 mely őt mint mestert is jellemezte. Hajlamát követte akkor, midőn 

 1857-ben az egyetemre iratkozva a természettudományok tanulására 

 szentelte magát. Az őslénytan (kövülettant volt legkedvesebb tárgya, 

 daczáia annak, hogy a mint életrajzírója megjegyzi,' a múlt század 

 oO-es éveiben nem volt a legkényelmesebb és legélvezetesebb Heidel- 

 bergben őslénytant tanulni, bár a iiLethea»-nak és « Index palíeontolo- 

 gicu8»-nak szerzője Bkonn Gyöbgy Henrik, valamint a « Neues Jahrbuch 

 für Mineralogiei) kiadója és megindítója Leonhard C. voltak első mes- 

 terei : mert a mint Zittel elbeszélte, egyetemi évei alatt mindössze csak 

 ■egyszer sikerült két társat fogni, hogy igy, trés faciuat collegium, reá- 

 bírják BEONN-t a palaeontologia előadására. Másodszor már nem akadt 

 merész vállalkozó, ennek a rendkívül tág ismeretkörű bámulatos tudású, 

 de roppant unalmasan előadó tudósnak paleontológiái collegiumára. 



Ezért Zittel mint 21 éves fiatal doktor tudományszomját kielégí- 

 tendő 1860-ban Parisba ment, a hol akkor még az agg Elie db 

 Beaumont — a francziák öreg mestere — is tanított, s a hol Hébert E. 

 működött a sorbonne-on. Itt eme lelkes és ünnepelt szakférfiak és de 

 VerneuiIí voltak azok, kik köré gyűltek a franczia geológusok és paleon- 

 tológusok közül Deslongchamps Eudes, Gaudry Albert, Munier-Chalmas 

 •és sokan mások. Ezek lettek Zittel barátai, kikkel haláláig különös 

 szeretettel ápolta a régi barátságot. Hogy a franczia szakférfiakat meny- 

 nyire megnyerte Zittel szeretetreméltó egyénisége, legjobban bizonyítja 

 az, hogy német létére 1898-ban a dSociété géologiijue de Francé" alel- 

 nökévé választották, félretéve politikát és nemzeti gyűlöletet. Gaudry 

 Albert Zittel haláláról értesülve PoMPECKY-hez többek között a követ- 

 kezőket írta: «. . . . non seulement nous avions une grandé admiration 

 pour Zittel, mais aussi nous l'aimions". 



Zittel egy évi párisi tanulmányi ideje alatt tanulmányútat tett 

 Skandináviába, azonkívül sokszor kirándult, tanulmányozva a párisi 

 harmadkori medencze képződményeit és az északfranczia mesozoicumot, 

 krétát, jurát. 



1861-ben már Wienben van a fiatal Zittel, a ki mindig csak 

 azt kereste, hol van tudományos élet, hol lehet tanulni. 



1 PoMPECKJ J. F. Pal;vontograi)hica. Bil. L. 1904. 

 RoTHPLETZ A. Beilage zur «Allgeiueineii Zeitungn. Nr. 10. 1904 jau. 4. 



