ALFÖLDÜNK SZIKESEINEK VÁLFAJAIRÓL. 393 



kilúgzásra a viszonyok a legkedvezőtlenebbek voltak, ott a vízben old- 

 ható natriumsók is észrevehetöleg felszaporodtak. E natriumsók zöme 

 kénsavas nátrium, melynek képződése e talajok mocsaras eredetével 

 függ össze. A szónsavas nátrium gyakran igen nagy kiterjedésű szik- 

 talajokban nyomokban sem található, helyenként azonban érezhetöleg 

 felszaporodik Csak ott fordul elő, hol a talajban viszonyla- 

 gosan sok vízben oldható nátriumsó, kénsavas ealcium és 

 szabad szénsav gyűlt össze. Végre a harmadik nevezetesebb nát- 

 riumsó, a chlorid, e talajokban csak kis mennyiségben talál- 

 ható. A vízben oldható sók mennyisége alapján e kötött sziktalajokat 

 két alcsoportba osztottam : 



1. Alcsoport. 



Kötött sziktalajok, melyekben kevés a vízben oldható só. 



Ilyenek a csabacsűdi, pusztadécsi és szarvasi szikesek. E talajokban 

 szódát kimutatnom még nyomokban sem sikerült és az összes vízben old- 

 ható só mennyisége is a felső rétegekben rendesen nem több 0'iü%-nál. 

 Saját, valamint az amerikai hasonló tapasztalatok azt bizonyítják, hogy 

 0'10% vízben oldható só, ha az nem szóda, a talaj termőképességét 

 károsan nem befolyásolja, sőt egyes tapasztalatokból kedvező hatására 

 következtethetünk. Tényleg, ha sikerül e talajokat megmívelni es ked- 

 vez az időjárás, a legjobb búzát termik. Ezért a jobb minőségűeket 

 termő szikeknek is nevezik. De éppen a legritkábban sikerül e tala- 

 jok megmívelése. E tekintetben a gyakorlati gazda e szik talaj ok három 

 válfaját különbözteti meg: por -szik. repedéses szik és a kettő 

 közti átmenet. A por-szik felülete szárazon sírna, egérszürke porszerü 

 kéreggel van bevonva. Mívelése legkönnyebb ; de a feltört és megporha- 

 nyított rög átnedvesedvén, ismét szétfolyik és sima kérges felületet alkot, 

 melyen a csiranövény nem tud áttörni. A repedéses szikre jellemző, hogy 

 kiszáradva erősen és sűrűn megrepedezik, a repedéseken a felületen kép- 

 ződött pépszerű agyag és iszap beszivárog és a talaj törési felületének 

 sajátos tarka szineződést kölcsönöz. Ennek megmívelése legnehezebb és 

 az eke által feltört nagy rögöket még a legerélyesebb rögtörő eszközök- 

 kel sem sikerül szétmorzsolni. 



E talajok merhanUicti összetétele megfejti a fenti jelenségeket. A por- 

 szik főalkatrésze iszap (48 "ó) és az igen finom homok (,41%), az agyagos 

 rész viszonylagosan nem sok (ll"o); ellenben a repedéses szikben az 

 agyag mennyisége meglepően sok (34 — 40%), a homok (31 — 3(1%) és 

 iszap (28 — '.10 "o) sokkal kevesebb. (Lásd a 2. sz. táblázatot.) 



E talajok chemiai összetételét közösen jellemzi, hogy szénsavas 



