VÁLASZ DT WEINSCHENK E. OZIKKÉRE : «MÉG EGYSZER A COPIAPITROL ÉS JÁNOSITRÓLd. 407 



hanem a Fe.,(FeOH)^{SO^^\%Hfi alkatot állapítja meg, mert a kísérleti 

 adatokból mást, mint az első képletet, levezetni nem lehet. 



Weinschenk úr ismételten hivatkozik anyagunk elismert tisztátalan- 

 ságára, mely azonban távolról sem értelmezhető és értelmezendő úgy, 

 mint azt ő teszi. Mi a Jánosit elemzésekor kapott és a számított 

 értékek között talált különbséget indokoltuk meg ezzel a tisztátalan- 

 sággal, de a mint előző cziklieinkből látható, sikerült annyira megtisz- 

 títani a fertőző bázisos stílfáttói az elemzés alá vett anyagot, hogy a 

 képlet teljes biztossággal volt megállapítható. 



Különben is tisztán a Fe,,ü.^ tartalomnak a meghatározásából 

 valamely analysis bírálatába bocsátkozni kissé merész dolog. Hiszen 

 ezen az alapon a Quenstedtit analysisét azonosnak lehetne mondani 

 a Copiapitéval, a mennyiben a Copiapitra falált Fe.,0^ tartalom 26' 11 — 

 l(»-84"n a Quenstedtitnél pedig 27-59 és 27-6G%. Hozzájárul ehhez ter- 

 mészetesen az, a mit mi a Jánosit elbomlását illetőleg tapasztaltunk. 



A Weinschenk úr támadására adott válaszunkban reáutaltunk 

 arra, hogy Weinschenk a Mi)-a lautárai ' Copiapitot illetőleg oly ada- 

 tokat közöl és annak olj' tulajdonságait sorolja fel, melyek részben 

 ellentétben állanak a Copiapiton végzett mérések adataival s melyeket 

 részben mások, a kik Copiapitot vizsgáltak, nem észlelhettek, a nélkül, 

 hogy ez eltéréseket kellően bizonyítaná s ebből kifolyólag bizonyos 

 kétségünket fejeztük ki az anyag azonos volta felett. Weinschenk úr 

 eltérő adatainak egy részét visszavonta, de még mindig fennmarad a 

 hasadásban való különbség. 



Ellenvetéseinkre a természetes eljárás az lett volna, ha Weinschenk 

 úr LiNCK eredeti anyagával hasonlítja össze kristályait. E helyett új 

 anyagot szerzett az előbbi lelőhelyről s megállapítja a vas és fajsúly- 

 meghatározás révén a LiNCK-féle Copiapittal való azonosságát. Azok 

 után, a mit a Jánosit elváltozásáról közöltünk, ez persze nem bizonyíték. 



Az új anyagon Weinschenk kimutatja, hogy ezen is meg vau a 

 tőle kimutatott két új, a (001) és (100) szerinti hasadási irány. 

 Először is legyen szabad megjegyeznünk, hogy miután a Jánositról írt 

 és 1905-ben megjelent rövid közleményünkben mi már felemlítettük ezt 

 a két hasadást és Weinschenk úr támadó czikke csak ennek meg- 

 jelenése után látott napvilágot, még az esetben is. ha a Jánosit azonos 

 volna a Copiapittal, az elsőbbség nem WEiNscHENKet, hanem minket 

 illetne meg. Ettől eltekintve azonban már 1890-ben Melville és Lindgren 

 említettek, mint láttuk, Copiapitnak mondott anyagon prizmás hasadást. 

 Ügy látszik Weinschenk úr ez esetben sem vette figyelembe az irodalmi 

 adatokat. Másodszor pedig alkalmunk volt Linck eredeti kristályait is 



' Darapsky szerint, Lautaro. 



