ADATOK A CSERHAT GEOLOGIAJAHíi/. 



NoSZKY jENÖ-tÖL' 



1905 nyar.án a Cserhát K-i részében járván, Mátraverebély 

 határában, a Meszes tető Ny-i oldalán levő szentkúti völgyben gazdag 

 kövület lelőhelyet találtam. Ennek a faunájáról és a környékére vonat, 

 kozó 8tratigraphi:ii megíigyeléseimről akarok itt beszámolni. 



A terület a salgótarjáni szénterület DNy-i oldalán van a Zagyva 

 és mellékpatakjai, a Tarján és a Kis-Zagyva között. Erdős dombvidék, 

 főbb magaslatai meghaladják a 400 m-t. Az erósió mély völgyeket és 

 árkokat vájt bele, tehát kitűnő terrénumot nyújtanak. 



Geologiailag M. Paul és Andrian, ill. Eaczkikwicz vették fel elő- 

 ször a wieni földtani intézet megbízásából 186G — 67-ben.- Munkálatok- 

 ban jelzik az üledékes rétegeket és a közöttük levő vulkáni kúpok és 

 dykeok közül néhányat. Azután Schafarzik "A Cserhát piroxen ande- 

 sitjeii) czimű, 1892-ben megjelent művében közöl részletes adatokat e 

 vidék Ny-i és DNy-i részéről, főkép petrographiai és vulcanologiai 

 szempontból. Ennek alapján indultam ki és igyekeztem nyomozni É és 

 ÉK felé a geológiai viszonyokat. 



Felépítésében a pyroxen andesitek, illetőleg ezek tufái és brecciái 

 mellett az üledékes kőzetek közül homok, mészkő, mész- és agyag- 

 márga szerepelnek. Helyenként liatalabb, valószínűleg diluvialis édes- 

 vízi képződmények nyomai láthatók. 



Világosabb képet nyújtandó, néhány szelvény alakjában töreked- 

 tem feltűntetni a viszonyokat. 



Kisterenne Ny-i házsorától indulva, az első dombvonulat K-i 

 oldalán nem épen typusos lösz takaró fedi a mediterrán homokos már- 

 gákat, a melyek a Csente tető ÉNy-i oldalán levő mély árok rendszer- 

 ben vannak feltárva, hol kövületek is találhatók ; megtartásuk rossz, de 

 néhány alakja: comts, buccinum, iialica nagyon hasonlítanak a felső 

 mediterrán alakokhoz. 



■• Előadta a luh. Földtani Társulat 190G április hó 4-én tartott szakülésén, 

 ••i Jarhbucli der k. k. geol. Reichsanstalt 1866. .")15— 2.5 ).; 1867. 234. 1. Ver- 

 handhnigen der k. k. geol. Reichsanstalt 1806. 109—110; 1867. 79 80. 1. 



